67 



alltför vidlyftigt, hvarför jag här endast vill angifva de mest 

 karakteristiska, äfvensom de sällsyntare. Främsta rummet 

 bland de förstnämnda intager otvifvelaktigt Geraniam syl- 

 vaticum, varierande från rödviolett till hvitt, dernäst Ranun- 

 culus acris, Cerefolium sylvestre, Cirshim heterophyllum, 

 Hieracium vulgatum, collinum, glomeratum och pilosella, 

 Rubus arcticus, Alchemilla vulgaris, Majanthemum bi/o- 

 lium, Asplenium filix-femina och Polypodium dryopteris, 

 samt på sankare ställen Caltha palustris, Pedicularis palu- 

 stris och Sceptrum carolinum, Viola palustris, Menyanthes 

 trifoliata, Epilobium palustre, Equisetum palustre, Selagi- 

 nella spinulosa och Salix nigricans. Bland de sednare må 

 nämnas Banunculus pqlyanthemos, Convallaria majalis, Ac- 

 taea spicata, MUium ejfusum och Pteris aquilina, hvilken 

 sistnämnda ej annorstädes är i Norra Österbotten observerad. 

 Om trakterna mellan Sotkamo och Kajana, dit jag derpå be- 

 gaf mig, är just ej någonting att säga, vägen går mest ge- 

 nom tallmoar, med gran och björk bevuxna kärraktiga marker 

 eller genom af skogseldar härjade sträckor; äfven sänka kärr 

 saknas ej närmare Kajana, genomdragna af tallbevuxna sand- 

 åsar. Bland mera anmärkningsvärda växter från Kajana trak- 

 ten må nämnas: Carex loliacea (i ymnighet på en kärräng 

 vid Rähjä), Veronica chamaedrys, Hypericum quadrangulum, 

 Potentlila tormentilla och Trifolhim spadiceum, alla vid 

 Koivukoski i Kajana, vid hvilken äfven efter trovärdig persons 

 utsago hvitsippan åren 1860 — 1862 skall hafva funnits. Äf- 

 ven Dianthus deltoides från Kajana anträffade jag i ett her- 

 barium och Equisetum hiemale på begrafningsplatsen äfven- 

 som Anagallis arvens is på sandgångarne i en trädgård. På 

 begrafningsplatsen blommade Bellis, Aquilegia och Lonicera 

 samt i trädgårdarne Syren, ehuru denna i det mycket sydligare 

 belägna Nurmis ej uppnår mer än ett par fot och aldrig 



