69 



xylosteum, Prunella vulgaris, Veronica verna, Ranunculus 

 polyanthemos^ Actaea spicata, Rosa carelica, Lathyrus pra- 

 tensis, Vida sepium och sylvatica. Orobus vernus, Daphne 

 mezereum och Botrychium lunaria^ förutom de i det inre 

 Österbotten allmänt förekommande P/tleum alpinum och Se- 

 lag inella spinulosa. Afven på mossor var trakten på sina 

 ställen ganska rik, hvaribland må nämnas Anomodou atte- 

 nuatus, Bartramia Halte riaita, Tortula tortuosa, Distichium 

 capillaceum. Af samma fruktbara beskaffenhet synas i all- 

 mänhet de till Uleå-träsks norra och södra stränder stötande 

 sträckor vara, då deremot de södra och vestra äro i hög grad 

 sterila och ofruktbara. Likasom Sotkamo och Kajana tra- 

 ten, är äfven denua trakt ganska -kuperad och höjer sig små- 

 ningom till dess höjdpunkt, det närmare 1000 fot öfver hafs- 

 ytan belägna Kivesvaara, ett sydligt utskott från Kainun- 

 selkä och den sista betydligare höjd mot vester. Med den 

 kuperade marken synes äfven den 'bördiga jordmånen med 

 dess förherrskande björkskogar taga slut, ty man behöfver 

 ej färdas längre än ungefär l 1 / 2 mil härifrån vesterut så rå- 

 kar man åter de euformiga tallbevuxna moarne och kärren, 

 hvilka med få afbrott fortsättas in på den nordösterbottniska 

 slätten. Men det var ej vesterut jag nu begaf mig, utan, 

 efter att från Kivesvaara hafva gjort en flygtig bekantskap 

 med de omgifvande trakternas totalutseende, återvände jag 

 åt öster till Kiehimänjokis utlopp i Paltajärvi och sedan deri- 

 från norrut längs nyssnämnda elf och öfver den låuga och 

 smala lijärvi till BAstijärvi. Vid elfven kommer berget en- 

 dast på ett par ställen i dageu, jordmånen är sand och strän- 

 derna på östra sidan höga och bevuxna med ung blandskog, 

 dock mest gran, på vestra deremot lägre och gräsbevuxna. 

 Den yttersta strandvegetationen var till följd af det höga 

 vattenståndet ännu ej framkommen, en omständighet som hela 



