75 



vrå af vårt land, skall jag här lemna en ungefärlig framställ- 

 ning af densamma, sådan den vid denna tid, den 1 Augusti, 

 visade sig på norra sidan af Ontojärvi. Stränderna äro här 

 dels sand, dels sten, på en del ställen sträcker sig tallskogen 

 ända ut till vattnet, på andra åter äro de gräsbevuxna. Den 

 yttersta förposten mot vattnet, bildas af Ranunculus reptans, 

 dernäst följa Carex vulgaris, acuta, aquatilis och vesicaria 

 (de två senare mera sparsamt), Enodium coeruleum, Cala- 

 magrostis phragmitoides och lanceolata, Juncus filiformis, 

 Comarum palustre, Spiraea ulmaria, Prunella vulgaris, Scu- 

 tellaria galericulata, Mentha arvensis, Lysimachia vulgaris, 

 Lythrum salicaria (rar), Plantago major och Hieracium 

 umbellatum, ofvanför dessa åter och ibland dem Salix lap- 

 ponum och nigricans, Rhamnus frangula och Alnus incana. 

 Vid andra stränder kunde man åter bland stenarne ej på- 

 träffa annat än Juncus articulatus och Carex Oederi. Än- 

 garne åter äro nästan uteslutande bevuxna med Juncus fili- 

 formis, Eriophorum alpinum och Equisetum palustre. Uti 

 barrskogarne är marken betäckt af ljung eller renlaf, i löfsko- 

 garne mest med blåbärsris. Efter återkomsten till Mylly- 

 ranta fortsattes färden den 8: de Augusti vesterut nedför Uleå- 

 elf och dess forsar till Muhos, endast med ett par timmars 

 uppehåll vid början af Pyhäkoski. Vid elfvens öfre lopp be- 

 står norra stranden till det mesta af en hög sandbrant, den 

 södra deremot är dels ängar, då redan slagna, dels blandskog. 

 Vid forsarue synas några utskjutande klippor; för öfrigt äro 

 ständerna höga och branta, antingen af sand eller lera, eller 

 också berg, isynnerhet är detta fallet i Muhos, der den ståt- 

 liga l 1 / 2 mils långa Pyhäkoski i otaliga bugter slingrar sig 

 fram, ofta inklämd emellan höga och branta bergväggar. Lik- 

 som sjelfva elfven, hafva äfven de små bäckar och åar, som 

 rinna ut i densamma, gräft sig djupt in i leran; med undan- 



