82 



Ifrågavarande område är endast i öster, mot Padasjoki 

 och Kuhmois socknar, naturligt begränsadt genom en skog- 

 bevuxen ås, hvilken utgör en, vester om Lummene och 

 Vesijako sjöar framstrykande gren af den egentliga Hä- 

 meenselkä bergssträckningen. För öfrigt utgöras gränserna i 

 norr af Längelmävesi, i öster af Pälkänevesi, här kallad 

 Jouteselkä, i söder tillstöta Hauho och de angränsande skogs- 

 trakterna af Lammi socknar. 



Af sjöarne är den omkring 250 fot öfver hafsytan be- 

 lägna Kukkia, som genom sina med yppig vegetation be- 

 klädda otaliga holmar och uddar erbjuder den angenämaste 

 anblick, helt och hållet inom området och af ganska betyd- 

 lig vidd (omkring 15 verst lång och 10 verst bred), hvare- 

 mot djupleken ingenstädes öfverstiger tio famnar. I söder 

 mottager denna genom Kuohijoki å ifrån Kuohijärvi delvis 

 äfven inom området belägna sjö ett tillflöde och utgjuter sig 

 sedermera uti Kumo vattendragen. För öfrigt intaga de re- 

 dan omnämnda Längelmävesi och Jouteselkä samt Wehka- 

 järvi, i n. ö. delen af området, främsta rummet. Af dessa 

 sjöar afgifva de tvenne förstnämnda sitt vatten äfvenledes 

 till Kumovattendragen, den sistnämnda deremot, som är be- 

 lägen mer än 300 fot öfver hafsytan, utmynnar genom Vesi- 

 jako i Päijäne. Mindre sjöar och träsk förekomma dessutom, 

 de sednare i synnerhet talrikt vid rån mellan Luopiois och 

 Sahalahti, der de för det mesta hafva dybotten och äro om- 

 gifna af tallmyrar eller flockmossar, sällan af gungflyn. 



Af höjderna märkes den ofvannämnda 200 — 400 fot 

 öfver hafvet belägna åsen, som, i riktning från norr till sö- 

 der, löper öster om Kukkia sjö och i Kuhmois förenar sig 

 med egentliga Hämeenselkä samt består till största delen af 

 rullstens sandjord, endast undantagsvis lemnande sjelfva berg- 

 grunden obetäckt. En liknande, ehuru lägre och mera obe- 



