83 



täckt höjdsträckning kan man följa äfven på vestra sidan om 

 Kukkia ända från Puutikkala till Pohja. Förutom dessa 

 framstryker i södra delen af Sahalahti en sammanhängande 

 sträckning af 300—500 fots höjd. i början i V — O riktning 

 och senare böjande sig något mot SO. Enstaka berg och 

 höjder rinnas här och der och dessa uppnå stundom ganska 

 betydande höjder såsom vid Aito och Hirvijärvi (här om- 

 kring 500 fot). Af bergarter är gneis-graniten och gneisen 

 förherskande och bildande grunden för de omnämnda höj- 

 derna samt tillika strykande i desammas hufvudriktningar. 

 I nordöstra delen af området strax norr om "Wehkajärvi an- 

 tager gneisen en mycket finkornig textur och öfvergår i ler- 

 skiffer af ONO strykning. Egentlig eller stockgrauit upp- 

 träder äfven, mest såsom enstaka berg, ganska allmänt, isyn- 

 nerhet i norra delen. I mindre skala förekomma ock i fast 

 klyft pegmatit eller gånggranit, syenit, syenitgranit, qvarzit 

 samt sällan amphibolit och gabbro. Kalksten finnes i nord- 

 östra delen af Luopiois vid Kuohijoki med strykning i ONO. 

 Den är mycket förorenad af qvartz, fältspat och hornblende, 

 men förmår dock gifva vegetationen en betydligt friskare 

 och yppigare prägel. 



Beträffande jordmånen gäller i allmänhet som regel att 

 den omkring de större sjöarne utgöres af lera, längre från 

 desamma åter af rullstens sandjord. Sålunda utgöres norra 

 delen af Luopiois, äfvensom södra delarne af Sahalahti och 

 Kuhmalahti af tallbevuxen rullstens sandmo, här oc-h der, 

 synnerligast i södra delen af Sahalahti, omvexlande med för- 

 sumpade marker, mest tallmyrar, men äfven flackmossar, 

 grankärr och sällan gungflyn. För öfrigt förekomma utom 

 försumpade ängar äfven annorstädes tallmyrar såsom vid Veh- 

 kajärvi och här af ganska vidsträckt utbredning. Krosstens- 

 sandjord förefinnes här och der, oftast på öfvergångarne 



