84 



emellan lera och rullstensförande sandjord samt i dälder och 

 på sluttningar. 



Skogarne, som ställvis äro ganska goda, bildas hufvud- 

 sakligast af tall, hvilken flerestädes uppträder såsom fura och 

 antager ansenliga dimensioner såsom vid Ämmättä och Vehka- 

 järvi. Äfven granen är mycket allmän och stundom, på in- 

 skränktare lokaler, ensam skogbildande. I tätare bebodda trak- 

 ter, hufvudsakligast på lerjord närmare sjöarne, framstår löf- 

 skogen som mera betydande och utgöres af björk, al och asp. 

 Isynnerhet i Luopiois erhåller löfskogen en större utbredning 

 genom det af allmogen sedan äldre tider i ganska stor skala 

 bedrifna svedjandet. Rönn och hägg förekomma bägge unge- 

 fär lika allmänt och i spridda exemplar, äfvensom Salices 

 ymnigt på ängar och vid stränder, å hvilka senare äfven 

 klibbalen är allmän. Linden är likaledes allmän och stun- 

 dom smått skogbildande. Lönnen är ej sällsynt men upp- 

 träder nästan alltid i enstaka exemplar. Hassel saknas för- 

 modligen alldeles *), äpleträd torde deremot såsom några min- 

 dre telningar förekomma a Wekunansaari holme i Kukkia **); 

 i Pälkäne grannsocken finnas enligt uppgift exemplar af 

 ända till 10 tums diameter vid brösthöjd, hvilka äfven lemna 

 små mycket bäska frukter. 



Då öfver arealen nyare och tillförlitligare uppgifter ej 

 finnas att tillgå, äro de tagna frän den af A. W. Linde- 

 ström år 1861 upprättade »Hämeen läänin kartta«, hvarur 

 framgår att hela områdets areal utgör omkring 145,000 tunn- 

 land, deraf närmare en fjerdedel upptages af vatten. 



'•'•') På Saaris egendom fanns en planterad äldre hasselbuske, som 

 påstods hafva blifvit tagen från en närbelägen skog; i vestra delen af 

 Pälkäne finnes hasseln, men mest i spridda exx. 



) Enligt tillförlitliga uppgifter af allmogen, ehuru stället, oak- 

 tadt trägna eftersukningar, ej af mig påträffats. 



