133 



står kuststräckan mest af vågiga sandfält, kvilka antyda på 

 det kända förhållandet, att i en ej altför långt aflägsen forn- 

 tid hafsvågorna svallat häröfver. 



Landet är i sin helhet en ojemn slättmark, långsamt 

 höjande sig från hafvet upp mot landryggen, och kan en- 

 dast i det träskuppfylda Teerijärvi, en del af Nedervetil och 

 den närmast hafvet belägna delen af Kelviå kallas kuperadt. 

 De berg, som begränsa Gamlakarleby elfs floddal i ostligaste 

 delen af Kaustby och närmaste del af Ofvervetil, gifva åt 

 denna trakt ett särskildt utseende. 



Skogarne äro vidsträckte, men af föga betydenhet, ehuru 

 de upptaga en mycket stor areal. Skeppsvirke förekommer 

 numera ingenstädes. Sågtimmer är sällsynt. Barrträden bilda 

 öfveralt den egentliga skogen, der furan är jemförelsevis säll- 

 synt och först närmare landryggen allmännare påträffas. Vid 

 åstränderna och en del träskstränder, mera sällan på mossar 

 ses här och der löfskogar af björk, al, någongång asp, oftare 

 de vanliga Salix-arterna. Hägg och rönn äro ej sällsynta. 

 De i den sydligare delen af Österbotten vanliga buskväxterna 

 förekomma äfven här. Bibes-avtema, isynnerhet B. rubrum 

 och alpinum äro likväl allmännare vid kusten; Viburuum 

 och Bhanums frangula närma sig deremot icke hafvet, men 

 förekomma, den förra mera sällsynt, den senare ganska all- 

 mänt, i de högre upp belägna trakterna. Daphm ses också 

 oftare närmare landryggen; Lonicera xylosteum har an- 

 märkts endast i Teerijärvi och antager jag, att man här har 

 denne buskes nordligaste fyndort på vestra sidan af Suomen- 

 selkä..: Linden har här förr varit allmännare än nu. Med 

 säkerhet finner man den endast på gränsen emellan Lesti- och 

 Reisjärvi. För ett par tiotal år tillbaka var en större holme, 

 Niinisaari i Lestijärvi, alldeles öfvervuxen af detta trädslag. 

 Bönderne insågo omsider på sitt sätt dess nytta; de fälde 



