212 



4 — 574- Från denna senare afviker den dessutom genom i 

 förhållande till längden mindre bred kropp, genom hjessans 

 bakkant, hvilkens ena hälft är på långt när ej så bred som 

 bakranden af ögat och tydligt kortare än hjessans längd samt 

 slutligen genom strukturen af honans sista ventralsegment. 

 Sahlberg säger nemligen om detta »medio levissime pro- 

 ducto« ; vid undersökning af hans typexemplar har jag emel- 

 lertid funnit det hos alla exemplaren fullkomligt sådant som 

 Kirschbaum beskrifver det för A. Schenckii, 1. c. p. 111, 

 d. v. s. i midten kortare och försedt med en svag tand, me- 

 dan det hos Kirschbaums och F 1 o r s plebejus har en 

 rak bakkant. Flors art torde för öfrigt icke vara synonym 

 med Kirschbaums, hvilken senare har hjessan bredare 

 emellan ögonen (»kaum doppelt so breit als in der Mitte 

 lang« i motsats till »nicht doppelt so läng als in der Mitte «, 

 såsom hos A. distingvendus Kirschb.; Flor säger: » 3 / 5 so 

 läng wie zwischen den Augen breit«), utan synes ganska väl 

 öfverens stämma med Kirschbaums distingvendus och 

 Sahlbergs stictopterus. 



Hvilken af de nu uppräknade och omtalade arterna är 

 Fallens plebejus låter sig icke afgöra utan granskning af 

 typexemplar; ehuru väl A. Schenckii i de flesta skaudina- 

 viskt-finska samlingar står under namn af plebejus, har jag 

 dock ansett rättast att tills vidare följa den af Kirschbaum 

 antagna nomenclaturen, enär det är möjligt att denna för- 

 fattares eller Flors plebejus äfven finnes i södra Sverige, 

 ehuru jag ej sett något exemplar deraf. 



* 214. A. domino n. sp. (Se nedan i Ofversigten af 



o o 



Abo och Ålands skärgårds Athysanus-aTter). Ett exemplar 

 från Pargas. 



215. A. tinctus Zett. (— Thamnotettix simplex var. 

 b. J. Sahlb.). Pargas. 



