241 



kantiga af 5 föga framstående ribbor mot spetsen, med ganska 

 fasta, nästan vedartade, ej lätt sammantryckbara skal. 



Den Holländska Linden odlas hos oss allmänt i parker 



o 



och alléer i Abo län, Nyland, södra Tavastland och södra Ka- 

 relen och visar sig vara fullkomligt härdig. För öfrigt ut- 

 bredd öf ver hela mellersta Europa ; har isynnerhet blifvit ut- 

 spridd från Holland. — Blommar hos oss i slutet af Juli och 

 början af Augusti, några dagar senare än föregående. 



Tilia ulmifolia Scop. Fl. Carn., 2 ed., I, p. 374 (1772); 

 T. cordata Mill. Garden. Diet. N:o 1 (1768) tyckes omfatta 

 enligt beskrifningen både T. ulmifolia och vulgaris; T. parvi- 

 folia Ehrh. Beitr. V, p. 159, sine descript. (1789); T. sijl- 

 vestris Desf. Cat. hört. Par., p. 152 (ex Coss. et Germ. Fl. 

 Par., p. 69); T. europwa 1 borealis Wahlenb. Fl. Ups., p. 

 181 (1820); T. septemtrionalis Rupr. Fl. Ingr., p. 219 (1860); 

 T. europcea L. Sp. pl., p., 733 et Fl. Suec, ed. II, p. 183. 

 — Skogslind; Finska: Niinipuu, Lehmus. 



Något lägre till växten än de föregående, sällan öfver 

 60 fot hög. Nyskotten jämte knopparne fullkomligt glatta. 

 Bladen ganska fasta, läderartade, vanligen något mindre än 

 hos de föregående; skifvan 4 — 10 ctm. 1. och nästan lika bred, 

 2 — 3 gånger längre än det glatta skaftet, undertill blågrön, 

 glatt, endast i nervvinklarne rostbrunullig. Blomknippet 3 — 

 10- (vanl. 3 — 6-)blommigt, sällan endast 1 — 2-blommigt; skärmet 

 vanligen mindre än hos föregående, 4 — 6 ctm. 1., 1 — V-/ 2 ctm. 

 br., lika långt 1. något längre, sällan kortare än blomknippet, 

 med snedt afrundad, icke nedlöpande bas, varierar dock med 

 bägge sidorna afsmaluande och något nedlöpande på knippe- 

 skaftet, hvars fria nedre del är lika l.*hälften så lång som 

 den sammanväxta delen, stundom t. o. m. något längre. Blom- 

 morna något mindre än hos de föregående, 1 — iy 2 ctm. br., 

 med något svagare vällukt. Foderbladen båtformiga, äggrundt 



16 



