6.x. 1917. Frey, Notiser om finländska Orthoptera. 11 



2. Den enda fyndorten i landet för Sphingonotiis cya- 

 nopterus Charp. är Hangö, där arten upptäcktes år 1879 på 

 en sandig havsstrand invid staden av baron E. Hisinger 

 (Medd. 6, 239, 1881); på samma plats finnes den fortfarande, 

 i det därifrån under de senaste åren exemplar insänts till 

 Helsingfors entomologiska bytesförening. 



De finländska exemplaren synas något avvika från hu- 

 vudformen. Flygvingarna äro nämligen i regeln, särskilt 

 hos $$, enfärgat blåaktiga utan det mörka tvärband i mit- 

 ten, som enl. Brunner v. Wattenwyl och andra auk- 

 torer skall utmärka arten. Härigenom närmar sig vår form 

 något den närstående mediterrana Sph. coeriilans L., som 

 har enfärgade bakvingar. Hos flertalet c6 finnes däremot 

 ett otydligt begränsat mörkare tvärband över flygvingarna, 

 stundom endast antytt genom en svartaktig skuggning över 

 mitten. Denna avvikelse synes blivit beaktad redan av 

 Hisinger, att döma av följande anteckning å ett i mu- 

 seets samlingar förefintligt exemplar: „Har mellersta tvär- 

 bandet genomgående ända till framkanten, men flygvingarna 

 såsom coerulans". 



E. Wahlgren har påvisat (Zeitschr. f. wissensch. In- 

 sektenbiol. VIII, 176—179, 1912), att Sphingonotus cyano- 

 pteriis i Sveriges fauna tillhör den intressanta kategorin av 

 stepp- eller xeroterma relikter, och anknyter härtill en 

 diskussion om tidpunkten för artens invandring till Skandi- 

 navien. Denna utredning gäller självfallet även förekomsten 

 av arten i vårt land. 



3. Pachytulus migratorius L. — En invasion i vårt land 

 av denna östeuropeiska sträckgräshoppa synes ha ägt rum 

 år 1912, då talrika exemplar uppträdde under slutet av juli 

 och hela augusti i Kyrkslätt socken på Medvastö och an- 

 gränsande delar av fastlandet. Detta enligt uppgift av 

 stud. E. Löfqvist, som även tillvaratagit några exemplar. 

 Till svärmen synes ha hört även det exemplar, som den 1 

 september samma år infångades i Helsingfors (E. K i v i- 

 rikko, Medd. 39, 14, 1912), möjligen likaså de av J. A. 

 Palmen och H. Bastman på Tvärminne iakttagna exem- 



