15. XII. 1917. Lindberg. — Järnefelt. ~ Hellen. 5» 



I anledning af herr Sundviks meddelande omnämnde 

 doktor H. Lindberg, att han för ett par tiotal år sedan 

 iakttagit ett exemplar af den svarta råttan, uppkrupet i en 

 högvuxen al i en dunge vid Lojo sjö, nedanför villan SOLhem. 



Fil. maist. H. Järn ef e It esitti maallemme uuden Dap/z- 

 nia-lajin, D. psittacea (Baird), sekä lausui: „01eskellessani 

 kesällä 1913 Tvärminnen eläintieteellisellä asemalla, olin 

 17. VII tilaisuudessa käymään kaukana merenulapalla ole- 

 valla Segelskär nimisellä saarella. Täällä löysin suureksi 

 kummastuksekseni maallemme uuden Dap/iAiia-lajin, nim. D. 

 psittacea (Baird). Laji esiintyi eräissä lätäköissä, jotka kuu- 

 luvat niihin tyyppeihin, joita prof. K. M. Levander nimit- 

 tää „Subsalse Felsentiimpel" ja „Spritzwasserlachen" (K. M. 

 Levander: Das Leben in den stehenden Kleingewässern, 

 Acta Soc. F. et Fl. Fenn. 18). Ulkopuolella Suomen on laji 

 tavattu pohjoisimpana Etelä-Ruotsissa. Mainittakoon myös. 

 etta D. psittacea'a ulkolaisten havainnontekijöiden mukaan 

 usein tavataan D. magna'n seurassa. Sama oli laita Segel- 

 skärilläkin." 



Amanuens Wolter Hellen gjorde följande Entomo- 

 logiska meddefanden. 



1. I september 1917 togs av borgmästare Henrik 

 Söderman på Hango holme utanför Nystad i en med 

 växtaffall fylld grop i en skogsdunge tvenne exemplar av 

 en loppart, som sedermera visade sig vara den i landet icke 

 tidigare kända Hystrichopsylla talpae Curt. Arten är den 

 största i Europa och påvisad från Tyskland, England, Hol- 

 land, Danmark och Sverige. Den har anträffats hos flere 

 smärre gnagararter, främst mullvaden. 



Lopporna äro stationära parasiter, om man undantager 

 den temporärt parasitiska människoloppan, och i regeln 

 torde varje loppart hava sitt bestämda värddjur. Dessa 

 värddjur utgöras av däggdjur eller fåglar. Några författare, 

 såsom den kända loppforskaren W a g n e r, hålla före, att 

 lopparternas uppkomst hos däggdjuren har skett jämsides 

 med dessas fylogenetiska utveckling, att närbesläktade dagg- 



