15. XII. 1917. A. Palmgren, Meddelandens tryckning. 63 



följde året 1863, med nya initiativ i dess spår gå öfver 

 landet. Må vår botaniska och zoologiska forskning så begå^ 

 att den lyftes af vågen, ej oberörd och obemärkt sköljs 

 öfver af den. Vårt land har sett månget vackert botaniskt 

 och zoologiskt uppslag spira upp, månget af banbrytande 

 betydelse. Som botanist vill jag blott hänvisa till namnen 

 Nyländer, Norrlin, Hult. Men mycket af det, som 

 här födts med, som man tycker, frö till vidare stark utveck- 

 ling i sitt sköte, har icke kommit att på den internationella 

 forskningen utöfva det erkända och omedelbara inflytande, 

 man haft skäl att hoppas, skäl att fordra. Blott ett exempel. 

 Den gren af växtgeografin, som sedan mer än ett par de- 

 cennier, i kraft af de arbetandes antal och inläggens värde, 

 blifvit den centrala, den produktiva, den till rastlös verk- 

 samhet i alla delar af världen entusiasmerande, med andra 

 ord den synekologiska riktningen, som i detta nu i Norden 

 främst och med sällspord glans bäres upp af namnen W a r- 

 m i n g och Sernander, den bygger i väsentlig grad på 

 den bleknade skrift, som för snart 5 decennier sedan prän- 

 tades af J. P. Norrlin i de historiskt märkliga verken 

 „Bidrag till sydöstra Tavastlands flora" och „Flora Kareliae 

 Onegensis", det förra från året 1870, det senare från 1871, 

 ett faktum, odisputabelt, men föga kändt. Ty väsentligen 

 blott indirekte, genom Ragnar Hult, Norrlins elev, indi- 

 rekte och därför fördröjda, hafva Norrlins uppslag banat sig 

 väg till Skandinavien och därifrån vidare i Europa. Och 

 så stor har förgätenheten beträffande den verkliga källan 

 varit, att man ser studier och diskussioner rörande stånd- 

 ortsbegreppet, vid hvilket ju dock Norrlins namn för alla 

 tider borde vara outplånligt förenadt, ser sådana stu- 

 dier framläggas, utan att Norrlins namn engång namnes. Må 

 detta exempel tala nog. — Vi hafva icke i vårt land gjort, 

 hvad göras kunnat, för att göra de botaniska och zoolo- 

 giska forskningsresultaten kända och efter förtjänst upp- 

 skattade i vidare kretsar af det egna landet, än mindre utom 

 dess gränser. Att det sagda i hvarje händelse har sin rik- 

 tighet för såvidt det gäller botanikens studium i landet, 



