15. XII. 1917. Palmgren, Handböcker öfver Nordens möss- och lafflora. 65, 



Sedan diskussionen förklarats afslutad, beslöt Sällskapet 

 i och fgr inhämtande af utlåtande till Bestyreisens pröfning 

 hänskjuta det af professor Levander gjorda förslaget, och 

 skulle, på förslag af ordföranden, Bestyreisen för frågans 

 närmare dryftande äga inbjuda intresserade medlemmar af 

 Sällskapet. 



Docent A. Palmgren vände sig till Sällskapet med 

 följande skriftligt affattade hemställan rörande åstadkom- 

 mandet af Handböcker öfver den nordiska möss- och laf- 

 floran. 



Till Societas pro Fauna et Flora Fennica. 



Inom vårt land, liksom i öfrigt under nordliga luftstreck, 

 intaga såsom kändt mossorna och, lafvarna en framträdande 

 plats inom vegetationen,- inom ett flertal och därtill de vid- 

 sträcktaste ståndortstyperna kraftigt bidragande att gifva 

 växttäcket dess prägel. Man måne blott fram för sin blick 

 våra tallösa sumpmarker med deras täcke af olikartade 

 hvitmossor, möss- och laftäcket i våra skogar, på våra moar, 

 våra berg. Besinnar man yttermera, hurusom denna be- 

 klädnad af möss- och lafarter i hög grad — i ett flertal fall 

 mer vittnesgill än de fanerogama arterna — utgör en expo- 

 nent för jordens grad af fukt, dess näringsvärde, framstår 

 hurusom en kännedom af möss- och laffloran utgör ett viktigt 

 villkor för ett framgångsrikt studium af landets vegetation, ej 

 blott dess flora. Ju mer botaniken, särskildt dess växtgeogra- 

 fiska och systematiska discipliner, såsom följd af det senaste 

 decenniets uppsving på skogsskötselns och den på vetenskaplig 

 bas fotade jordbruksnäringens område, äfven hos oss blifvit en 

 betydelsefull hjälpvetenskap äfven för rent ekonomiska forsk- 

 ningsgrenar, dess mer framstår för arbetare inom vidt skilda 

 grenar af vår odling och forskning nödvändigheten af en 

 inblick på möss- -och lafkännedomens område. Om vikten 

 af ett fortsatt rent systematiskt studium af mossornas och 

 lafvarnas grupp behöfver inför detta samfund ej ordas. 

 Längre än på något annat område har inom detta den finska 

 botanikens röst trängt ut i världen, först och främst genom 



5 



