•66 Palmgren, Handböcker öfver Nordens möss- och lafflora. 15. XII. 1917. 



"William Nyländer, senare genom S. O. L i n d b e r g 

 och i vår tid genom V. F. Brotherus och E. Wainio. 

 En successiv återväxt ej minst inom denna gren af den in- 

 ternationella vetenskapen är för oss en hederssak. Uppåt- 

 gående yngre krafter saknas ju ej heller i detta nu på moss- 

 forskningens fält, och äfven för lafvarna tyckas tecken på ett 

 nyvaknadt intresse vara att skönja. 



För den, som önskar göra sig förtrogen med nu ifråga- 

 varande växtgrupper, så helt säkert äfven för den därmed 

 redan förtrogne, yppar sig emellertid en betydande svårig- 

 het i och med afsaknaden af hvarje för våra förhållanden 

 väl lämpad handbok. Ej heller den skandinaviska litteratu- 

 ren bringar här, som annars så ofta, någon ersättning. Väl 

 har man, såvidt det gäller mossorna, att tillgå tvenne arbe- 

 ten berörande Skandinaviens samtliga bladmossor, nämligen 

 C. J. Hartmans handbok, hvaraf den senaste, den 10:de 

 upplagan, bär åratalet 1871, samt N. C. Kindbergs: Die Ar- 

 ten der Laubmoose Schwedens und Norwegens, af år 1883. 

 Dessa arbeten äro dock numera starkt föråldrade. Frånsedt 

 den omständigheten, att sedan angifna år ett betydande an- 

 tal arter för Skandinavien nyupptäckts, har de senaste ti- 

 dernas fördjupade studium af mossornas grupp medfört ej 

 blott en fullkomlig omhvälfning med afseende å den syste- 

 matiska uppfattningen, ej minst af släktenas begränsning, 

 utan äfven till sin hjälp tagit anatomiska karaktärer, hvilka 

 tidigare undgått uppmärksamheten. Medges bör, att man i 

 ett antal utomskandinaviska arbeten i viss mån kan finna 

 ersättning för den brist, som vidlåder den nordiska littera- 

 turen. Mig föresväfva närmast G. Roth: Die europäischen 

 Laubmoose, K. G. Limpricht: Die Laubmoose Deutsch- 

 iands, Oesterreichs und der Schweiz, äfvensom C. W ar n s- 

 torf: Die Laubmoose von Mark Brandenburg, af hvilka 

 särskildt de tvenne senare nämnda hos oss kommit till all- 

 män användning. Dock bör beträffande dessa verk beaktas, 

 dels det artbeskrifningarna äro öfver höfvan vidlyftiga, i 

 det för hvarje art anföras äfven sådana karaktärer, som för 

 släktet i dess helhet äro gemensamma, dels att utredning 



