4. V. 1918. Hellen. — Finnilå. 119 



invid Helsingfors under håvning i ett skogsbryn. Arten har 

 välvilligt blivit bestämd av professor J. Sahlberg. 



Amanuens Richard Frey yttrade: På min så oför- 

 utsett bortryckte vän och kollegas, Carl Finnilä's väg- 

 nar ber jag att få uppläsa följande Ornitologiska medde- 

 landen, som han några dagar före sin död nedskrev i av- 

 sikt att inlämna dem till Sällskapet. 



1. Ett nytt fynd av klykstjärtade stormsvalan (Oceano- 

 droma leucorrhoa Viell.) i Finland. — Till Universitetets 

 zoologiska museum har av magister P. Brofeldt insänts 

 ett ex. av klykstjärtade stormsvalan (Oceanodroma leucor- 

 rhoa), anträffat dött på isen vid Rautajärvi sjö i Evo (Ta) 

 den 20. XII. 1917. Inom vårt naturhistoriska område har 

 fågeln endast en gång tidigare blivit funnen, nämligen nära 

 Viborg i maj 1886 (Fr. Vi i k; ex. i zool. mus., se även 

 Meddel. Soc. F. et Fl. Fenn. 13, sid. 257). 



Uti Wright-Palméns arbete »Finlands foglar" (se- 

 nare delen, 1873, s. 632) meddelar R. Alcenius, att säl- 

 skyttarna i Björkö (Vasa skärgård) tala om en fågelart, som 

 de benämna „vågpypplar", vilken såväl till storlek som be- 

 teende skulle överensstämma med ifrågavarande storm- 

 svaleart. Att det här verkligen skulle röra sig om klyk- 

 stjärtade stormsvalan, synes synnerligen tvivelaktigt; Pal- 

 men (1. c. s. 632) anser det osannolikt, och även Bianchi 

 (<J>ayHa PocciH, FlTHUbi, tom-b 1, s. 584) upptar uppgiften med 

 stor reservation. 



Den klykstjärtade stormsvalan är en pelagisk art, som 

 tillbringar största delen av sitt liv på öppna havet och en- 

 dast till häckningstiden uppsöker kala klippöar, där den 

 häckar kolonivis bland stenar och i jordhålor. Sin huvud- 

 utbredning har arten i norra delen av Atlantiska och Stilla 

 oceanerna (Naumann: Naturgeschichte der Vögel Mittel- 

 europas, Bd. XII, p. 49; Ma c o un: Catalogue des Oiseaux 

 du Canada, Ottawa 1916, p. 77). De enda kända häckplat- 

 serna för arten i Europa finnas på Hebriderna (öarna Röna 

 och St. Kilda) samt på ön Tearaght vid Irlands västkust 

 (Naumann 1. c. p. 49). 



