138 



Backman. Linden i mellersta Österbotten. 



4. V. 1918. 



delvis bero af att dessa årligen blifvit förstörda af betande 

 hästar och får. 



Såsom nämnts växa lindarna i ENE exposition; endast 

 linden N:o 7 befinner sig på nordsluttningen af den lilla 

 höjden. Markens lutning är omkring 1 : 7. Marken är täm- 

 ligen starkt stenbunden med spridda 0.5 XI. o m stora ste- 

 nar i dagen. Profil: A) 2 cm forna; B) 3 cm mylla med in- 

 blandade pinnar etc; C) minst 20 cm stenblandad, lös, gul- 

 brun mosand. 



Trädvegetationen på platsen för lindens förekomst utgö- 

 res af enstaka, 20-årig, 3 — 7 m hög tall samt gråal enstaka 

 och i smärre grupper; mindre albuskar uppträda allmänt, 

 i synnerhet lägre ned. Juniperus uppträder åter hufvud- 

 sakligen högre upp. Af gran iakttogs endast en 20 cm 

 hög telning. På grund af den torra sommaren och den 

 skada betande hästar redan hunnit göra var växttäcket myc- 

 ket magert. Följande arter antecknades enligt en 5-gradig 

 skala: 



Alnus incana 



Juniperus communis 



Picea excelsa 



Pinus silvestris 



Sorbus aucuparia, telningar 



Ti Ha ulmifolia 



Lycopodium annotinum t 



Aspidium drgopteris 4 



Convallaria majalis 1 



Majanthemum 4 



Paris quadrifolia 1 



Luzula pilosa 3 



Carex dig i ta ta 1 



Agrostis vulgaris 4 



Calamagrostis purpurea 2 



Aera flexuosa 3 



Melica nutans 3 — 2 



Po a ser otina 2 



Festuca ovina 2 



F. rubra 3 



Coeloglossum viride 1 



Stellaria graminea 3 



Cerastium vulgäre 2 

 Ranunculus acer 4 

 Viola canina 1 

 Oxalis acetosella 3 

 Geranium silvaticum 1 

 Angelica silvestris 2 

 Rubus Idceus 3 

 R. saxatilis 5 — 4 

 Fragaria vesca 2 

 Lathyrus pratensis 3—2 

 Vicia sepium 2 

 Trifolium repens 3 

 Tr. pratense 

 Myrtillus nigra 5 

 Vaccinium vitis Idiva 4— 

 Pyrola secunda 3 

 Trientalis 3 

 Veronica officinalis 3 

 Plantago major 1 

 Prunella vulgaris 2 

 Galium uliginosum 3 

 Solidago virgaurea 2 



