172 Pesola, Kasvillisuussuht. Oulanka- ja Kutsajokien varsilla. 4. V. 1918. 



laisia n. s. aapasoita, jotka övat luonteenomaisia esim. Kuo- 

 lajärven pitäjän pohjoisosille, on näillä alueilla vain niukasti. 



Niittyjä on paitsi jo edellä mainittuja jänkäniittyjä etu- 

 päässä jokien ja purojen varsilla, varsinkin polvekkeissa ja 

 pikkusaarekkeissa. Erinomaisen heinä- ja ruohorikkaina — 

 leimanantavina övat usein Trolliiis europaeus ja Thalictrum- 

 lajit — ne antavat mitä viehättävimmän lisan kauniille joki- 

 ja järvimaisemille. Osaksi niityt övat luonnollisia, tulvanii- 

 tyn tapaisia, osaksi ihmisen metsästä raivaamia (n. s. rai- 

 vioniityt), jolloin kannot osoittav.at niiden alkuperän. Jänkä- 

 ja jokivarsiniityiltä ympäröiväin salokylien asukkaat usein 

 peninkulmain takaa keräävät rehun melkoiselle karjalleen. 



Suiirimman mielenkiinnon tarjoaa kuitenkin kallioitten 

 kasvillisuus. Esimerkiksi Juuman kalliolaaksot Oulankajoen 

 (Kitkajoen) alueella ja Pyhäkuru Kutsan alueella övat jo ai- 

 kaisemmin botanistein piireissä tunnetut klassillisina kasvi- 

 paikkoina. Näitten veroisia övat sitäpaitsi monet kallion- 

 seinämät Oulangan yläjuoksun (esim, Savilammin tienoilla) 

 ja Savinajoen alajuoksun varsilla, kalliot Aapajärven S- 

 päässä (Tuoruskuru), Nivajärven rannat (Hirveäkallio) y. m. 

 Näitten kasvupaikkain kasvistossa Etelä- Suomi ja Lapin poh- 

 joisimraat tunturit lyövät kättä toisilleen. Jylhien „vuomien" 

 ja „kurujen" varjoisilla, viileillä kasvupaikoilla näemme tun- 

 turikasvillisuuden äärimmäisinä edustajina m. m. lajit: Carex 

 pedata, C. atrata, Salix reticulata, Oxyria digyna, Melan- 

 dryum affine, Arenaria ciliata, Dryas octopetala, Ärnica alpina 

 y. m., sensijaan etta lämpöisillä, päivänpaisteisilla rinteillä, 

 lihavilla kalkkirikkailla kasvupaikoilla monella varsinaisesti 

 etelä- ja keskisuomalaisella kasvilajilla kuten Carex digita- 

 ta'\\2L, Riibiis Idaeiis'e\\a, Fragaria vesca'[\a. y. m. täällä on 

 äärimmäiset pohjoiset etuvartijansa. 



Paitsi näitä Lapin ja eteläisempien seutujen lajeja on 

 näillä kallioilla mitä runsaimmin edustettuna varsinainen poh- 

 joissuomalainen kasvisto, niin etta nämä kasvupaikat siten 

 muodostavat aivan kuin jonkunmoisen botanisen puutarhan. 

 Esimerkin vuoksi mainittakoon, etta luettelo Nivajärven Hir- 

 veänkallion kasvilajeista nousee n. 80 lajiin. 



