13. V. 1918. Cajander. — Arrhenius. 215 



kasvion viidennessä painoksessa saattanut julkisuuteen vuo- 

 sikymmenien aikana jatkuneiden tutkimustensa tuloksia kel- 

 tanolajien olemuksesta. 



Yhteensä nämät tulisivat käsittämään 14 ä 15 paino- 

 arkkia. 



Helsingissä 13 p:nä toukokuuta 1918. 



A. K. Cajander". 



Kaikin puolin yhtyen professor! Cajander'in esityk- 

 seen päätti Seura hyväksyä tehdyn ehdotuksen. 



På rektor Axel Arrhenius' vägnar meddelade sekre- 

 teraren, att denne i en af aflidne forstmästaren G. Lång 

 hopbragt växtkollektion bland exemplar af Viola stagnina Kit. 

 uppdagat den från vårt floraområde tidigare icke kända, säll- 

 synta bastarden Viola canina X stagnina. Exemplaren voro 

 insamlade den 13 juni 1898 i Karel. ladogens., Kirjavalaks, 

 strandäng nedanför Pelkonen. 



De af Arrhenius bestämda exemplaren äro bifogade 

 en den 2 april 1911 affattad, så lydande anteckning: 



„Vid granskning af V. s/a^nma-kollektionen från Pel- 

 konen uttog jag sju individer, som syntes mig misstänkta. 

 Pollenundersökningen utvisade, att frömjölet hos samt- 

 liga sju var dåligt — n. fullständigt felslaget 

 (50— 99°/o)- Och därmed kan väl dessas hybrida natur anses 

 med rätt stor sannolikhet fastslagen, eftersom Wo/a-bastar- 

 der alltid ha ojämnt, mindervärdigt pollen, medan detta hos 

 rena arter plägar vara synnerligen väl och likformigt ut- 

 bildadt. 



De sju individerna äro otvifvelaktigt V. canina X stagnina 

 (canina fattad sensu lat.). 



Märk: de öfversta stiplernas storlek i förhållande till 

 sina resp. korta bladskaft; bladskifvornas fasthet, utdragna 

 form och växlande basbildning (tvärskuren eller utprägladt 

 hjärtlik); bladundersidornas om V. stagnina påminnande ner- 

 vatur och hårighet; blommornas varierande storlek, i regeln 

 öfvergående den hos V. stagnina, ofta nående den hos V. 

 canina; blommornas mellan hvitt och blått skiftande färg. 



