166 Hidén, Polygonum nodosum Pers. 1. IV. 1922. 



Epilobium-\ähetyk$en ohella dos. Samuelsson sitten tarkasti. 

 Hanen lopullisten määräystensä mukaan olikin jälkimäisessä 

 paikassa, kuten olin arvellut, vannuudella melko runsaasti seka- 

 lajia E. obscurum x palustre sekä edellisessä odottamattoman 

 runsaasti, s. o. ottamistani näytteistä usei inmat sellaisia, joihin 

 Samuelsson oli merkinnyt: »Dessa anser jag vara E. obscu- 

 rum x palustre, men jag har ju ej hunnit granska pollen på varje 

 individ». Aivan puhdasta E. obscuruniia on tästä paikasta vain 

 muutama harva näyte, joten näyttää siltä, kuin sekalaji olisi siis 

 täällä vienyt yksilöiden lukumäärän puolesta voiton sanotusta 

 kantalajistaan. 



Mainitsen tässä lopuksi vielä sekalajin tuntomerkit: 

 Kasvi on tyviosassaan hieman kaarevasti koheneva, tyvi- 

 osasta lähtevät pitkät lonkerot eivät ole niin hentoja ja pieni- 

 lehtisiä kuin E. palustre'\\a, vaan övat ne paksumpia ja isompi- 

 lehtisiä, varsi on lähes liereä, kuitenkin on siinä havaittavissa 

 särmäntapaisia, usein hienokarvaisia viiruja, varsilehdet övat 

 suhteellisesti pitempiä, kapeampia ja suipominin päättyviä sekä 

 harvempihampaisia kuin E. obscurunfiUa, tyviosassaan övat ne 

 leveämpiä kuin E. palustre'\\a, mutta eivät läheskään niin pyöreä- 

 kantaisia kuin E. obscurunfWla. 



Ylioppilas I 1 m a r i Hidén: Polygonum nodosum Pers. 

 Suomessa. 



Ryhmälajiin Polygonum lapatliifolium kuuluvaa P. nodosum- 

 Iajia, joka tavataan eri tahoilla Euroopassa ja muissakin maan- 

 osissa ja joka toisinaan mainitaan Suomesta (ks. H. Lindberg, 

 Enumeratio, 1901; Ascherson u. G r a e b n e r, Synopsis, 

 IV, 1908 — 13), ei useimmiten ole laisinkaan katsottu kuuluvaksi 

 Suomen kasvistoon, vaan on tietoja siitä pidetty erehdyksen 

 kautta syntyneinä (ks. H j. H j e 1 1, Conspectus, II, 1902, s. 211). 



Viimekesäisillä retkilläni otin kuitenkin Sakkulan pitäjässä 

 (Ik) kirkon luota pelloilta parista kohdasta näytteitä eräästä 

 Polygonunfista, joka monessa suhteessa erosi tavallisesta P. to- 

 mentosunfista. Määräsin sen myöhemmin tuntomerkkiensä nojalla 

 P. nodosum'iks\, minkä määräykseni tri H. Lindberg sitten 

 vahvisti vieden samalla tähän lajiin eräät toiset jo loppuun- 



