1. IV. 1922. Hidén, Polygonum nodosum Pers. 167 



kukkineet yksilöt, jotka niiden tertuiltaan vieläkin enemmän 

 P. tomentosutrfista poikkeavan ulkonäön perusteella olin ottanut 

 Tiituan luota Pyhäjärven pitäjässä (Ik). 



Näin ollen voidaan siis P. nodosam jälleen täydellä varmuudella 

 lukea kotimaisten kasviemme joukkoon. Todennäköisesti se on 

 tavattavissa niuuallakin maassamme, vaikka siihen sen P. tomen- 

 toswriia suuresti muistuttavan ulkonäön perusteella ei tähän 

 asti ole kiinnitetty tarpeellista huomiota. Luultavasti sitä on 

 löydettävissä joissakin kasvikokoelmissakin P. lapathifolium'\n 

 nimellä. Ainakin on P. nodosum^ista olemassa Yliopiston kokoel- 

 missa eras H. H o 1 1 m é n'in Uudestakaupungista 1880 ottama 

 näyte. 



Jotta tähän kasvilajiin kiinnitettäisiin enemmän huomiota, 

 aion seuraavassa esittää tärkeimmät niistä tuntomerkeistä, joiden 

 avulla se eroaa P. tomentosum'ista. Useimmiten silti siitä mainitut 

 tuntomerkit joko övat epätäydellisiä tahi eivät ne ole yleispäteviä, 

 mikä johtuu siitä, etta P. nodosum samoinkuin P. tomentosum 

 monessa suhteessa vaihtelee tavattomasti. Tästä syystä onkin 

 ryhmälaji P. lapathifolium tarjonnutkin tutkijoille paljon pään- 

 vaivaa. Useita yrityksiä onkin tehty sen systematiikan selvittä- 

 miseksi. Viimeksi on siihen yksityiskohtaisesti syventynyt 

 B. H. Danser (ks. Recueil des trav. bot. neerl., vol. XVIII, 

 p. 125—212, tab. I— III, Utrecht 1921). Hanen mukaansa esitän 

 seuraavan lajidiagnoosin: 



P. nodosum Pers. (emend.). — Vaihtelevan kokoinen, P. tornen- 

 tosum'\m verrattuna useimmiten korkeampi, kaikissa osissaan 

 puhtaamman värinen, lehtilavaltaan kirkkaamman vihreä, lh. 

 täplät kiiltävämmän mustat, hedelmiä ympäröivät kehät vain 

 tyveltään vihreät, muuten valkeat t. kauniin ruusunpun.; tertut 

 övat kapeampia, verrattuina leveyteensä suhteellisesti pitempiä, 

 veltompia, sijaiten varsien päissä enemmän t. vähemmän tiheästi 

 ryhmittyneinä; hedelmä tavallisimmin alle 2 mm pituinen, usein 

 pituuttaan kapeampi, jolloin sitä ympäröivä kehä on puikeahko; 

 kasvi ei ole yhtä vanukekarvainen kuin P. tomentosum; lisäksi 

 se kasvaa tavallisesti kosteissa, varsinkin savisissa paikoissa, 

 usein jokien varsilla. 



Silmiinpistävin näistä tuntomerkeistä lienee epäilemättä juuri 



