6. V. 1922. Häyrén. — Montell. 179 



(Ann. se. nat. 6. Sér. Bot. XIX, Taf. VII, Fig. 6) findet man 

 die Columella eines Seitensporangiums abgebildet, die dem 

 häufigsten Typus der Ekenäs-Exemplare ganz gleich ist. 



Nach Fischer (Dr. L. Rabenhorsts Kryptogamenflora, 

 Zweite Aufl., IV. Abt., S. 203) sind die Ausstulpungen bis 5 ,« 

 läng. Auf der Abbildung von Z o p f (Fischer 1. c. S. 181 Fig. e) 

 sind sie bis 7 fi, und bei den Ekenäs-Ex. waren sie, wie gesagt, 

 bis 8.4 /i läng. Bei einer Form von M. plumbeus, die ich in Jörgen- 

 sens Gährungs-physiologischem Laboratorium in Köbenhavn 

 im J. 1903 Gelegenheit zu untersuchen hatte, waren sie dagegen 

 viel kurzer (und auch in den grösseren Sporangien nur 1 — 3 in 

 Anzahl). Die Länge der Ausstulpungen, wie auch ihre Form 

 und Anzahl, variiert somit beträchtlich. 



Forstmästar Justus Montell: Några hybrida och andra 

 former af Cerastium aretieum Lge (C. Edmondstonii Murb. et Ostf.). 



Under mina exkursioner i fjällen kring Kilpisjaur i Lapponia 

 enontekiensis somrarna 1910 — 1912 insamlade jag en mängd 

 olika former af den i vårt land sällsynta Cerastium aretieum Lge. 

 Då alla dessa former i hög grad afveko från de exemplar, jag 

 tidigare hade af denna art, och då ett stort antal individ uppen- 

 barligen voro hybrider, sände jag hela materialet i och för gransk- 

 ning till rektor Axel Arrhenius, hvilken rörande de mest 

 kritiska formerna ytterligare vände sig till professor Osten- 

 f e 1 d i Köpenhamn och docent E. Asplund i Stockholm. 



Resultatet af denna noggranna granskning visar, att jag i 

 hufvudsak riktigt uppfattat de olika formerna, samt bekräftar 

 det redan tidigare genom undersökning af material från andra 

 trakter kända faktum, att C. aretieum i likhet med den närastående 

 C. alpinum L. omfattar en hel serie af former eller kanske till 

 och med flera olika arter. Dessutom — och det är det viktigaste 

 — visar denna undersökning, att det finnes former, hvilka, 

 ehuru de icke äro af hybrid natur, dock stå alldeles på gränsen 

 mellan C. alpinum- och C. areticum-serkn, så att det är ytterst 

 svårt att med säkerhet afgöra, till hvilkendera serien de höra. 

 Om dessa former skola betraktas som öfvergångsformer mellan 

 de bägge artserierna eller som fristående, intermediära arter, 



