6. V. 1922. Montell, Former af Cerastium arcticum. 181 



mig om denna art under studier i Lappland, norska fjällen och 

 herbarier. Huru som helst, C. alpinum är uppenbarligen liksom 

 C. Edmondstonii ett ganska flytande begrepp och rymmer en 

 massa former av olika dignitet». På en annan lapp skref han: 

 »Trots vissa om C. alpinum erinrande karaktärer anser jag denna 

 synnerligen vackra form höra till C. Edmondstonii-gruppen. 

 Kallar den tills vidare C. Edmondstonii f. gracilis.» Professor 

 Ostenfeld förenar sig om detta uttalande. 



Förutom ofvan uppräknade former finnas i samlingen följande 

 hybrider: 



1) C. alpinum x arcticum f. peralpinum gianduliferum. Le: 

 Jehkatsch, 23. VII. 12. 



2) C. alpinum x arcticum f. peralpinum eglandulosum. Le: 

 Saana, 13. VIII. 10, och Jehkatsch, 10. VIII. 11. 



3) C. alpinum x arcticum f. intermedium gianduliferum. Svagt 

 hårig, sannolikt ingår C. alpinum f. glabrum Retz. Le: Jehkatsch, 

 23. VII. 12. 



4) C. alpinum f. glabrum x arcticum f. peralpinum. Le: Jeh- 

 katsch, 23. VII. 12. 



5) C. alpinum x arcticum eglandulosum, mycket svagt hårig. 

 Le: Jehkatsch, 23. VIII. 12. 



6) En form, om hvilken åsikterna äro delade. Arrhenius god- 

 känner min tydning: C. alpinum x arcticum. Ostenfeld anser 

 den vara antingen denna bastard eller en i steril form af C. 

 Edmondstonii. Dr. Asplund åter skrifver på sin bestämningslapp 

 C. alpinum. 



7) C. arcticum x caespitosum *alpestre f. percaespitosum. Le: 

 Saanas NV-sluttning, 12. VIII. 12. 



Denna bestämning får stå för min räkning, då de andra äro 

 tveksamma. Ostenfeld dock mindre tveksam än Arrhenius. 

 Denne senare skrifver: »Jag tycker att Edmondstonii skulle 

 gett en annan habitus, men å andra sidan vad kan det annars 

 vara? Inte ren caespitosum och säkert en bastard. Foderbla- 

 den äro ju bra breda, men blommorna verka så små. Och blom- 

 ställningen är inte någon kompromissblomställning. Vill inte alls 

 bestrida, att Du kan ha rätt i Din tydning». Jag medger gärna, 

 att Arrhenius anmärkningar äro befogade. Habitus kunde 



