188 Hidén, Eras yhteenkasvamistapaus harmaalla lepällä. 6. V. 1922. 



harvinaista. Niinpä ei O. P e n z i g teoksessaan »Pflanzen- 

 Teratologie (v. 1890 — 94) mainitse ainoatakaan yhteenkasva- 

 mistapausta Alnus suvusta puhuessaan. A. glutinosa'n mainitsee 

 kyllä V. Th. Ö r t e n b 1 a d (Öfvers. af K. Vetensk. Akad. 



Förh., 1884, n:o 5), muttei lainkaan A. 

 incana'a, johon lajiin hallussani oleva 

 kappale kuuluu. 



Useimmitenhan on puissa esiintyvä 

 yhteenkasvettuminen johtunut siitä, etta 

 rungot tai haarat övat kasvaneet rinnan 

 vieri vieressä, jolloin toinen niistä^on 

 vähitellen niin sanoakseni syöpynyt toi- 

 sen sisään. Sangen yleinen on se käsi- 

 tys, etta tämän edellytyksenä on vie- 

 rekkäin sijaitsevain puunosain toisiaan 

 vastaan hankautumisesta syntynyt! haa- 

 va, mikä paljastaa jällen. Toiseltapuolen 

 tunnetaan knitenkin tapauksia, joissa 

 jällen paljastumiseen on ollut päinvas- 

 toin syynä se, etta puunosat övat niin 

 tiukasti toisiansa vastaan pusertuneet, 

 etta puristuksen voimasta on päällim- 

 mäinen kerros, s. o. kuori, työntynyt 

 syrjään, jolloin jället övat päässeet yhty- 

 mään ja alkaneet yhteisesti kehittää uutta solukkoa sekä 

 ulos- etta sisäänpäin. 



Esittämässäni tapauksessa on yhteenkasvettuminen aiheutu- 

 nut jälkimäisestä syystä. Tässä on nim. vankemman varren 

 (A) oksa (C) ollut tiukasti painuneena heikompaa (B) vastaan, 

 joka edelleen kehittyessään ja leveydeltään paisuessaan on 

 koettanut haudata alleen vieraan kappaleen (s. o. C:n), joka va- 

 hingoittaa sitä. Yrittäessään parantaa saamiaan vammoja on 

 se alkanut työntää yhä uusia solukerroksia ikäänkuin valliksi 

 C:n ympärille ja päälle. Tällöin on mainittu oksa (C) kuitenkin 

 jostain syystä kuivunut ja kuollut, jolloin siitä jääneen (kuvassa- 

 kin näkyvän) tyngän on sen emorunko (A), kuten muutenkin 

 samanlaisissa tapauksissa, yrittänyt peittää. Nyt on siis tä- 



Kuva 1 . 

 Kappale Alnus incanaå- 

 Valok. O. Sundström. 



