192 



Hintikka, Piptoporus betulinus, epänorm. itiöemistä. 6. V. 1922. 



jonkun verran käyristynyt, selvästi kahteen osaan kuroutunul, 

 joista distalinen osa oli 3 sm pituinen ja yli 4 sm paksu. Kuroutu- 

 miskohdan paksuin läpimitta oli 4.9 sm. Distaliosan pisimmät 

 läpimitat olivat 6.8 x 5 sm. Tyviosan suunn leveys 6.5 sm. 

 Pienin näistä itiöemistä (d) oli noin 7 sm pituinen, kärjessään 



jakautunut kahteen haa- 

 raan, joista toinen oli 

 noin sentimetrin, toinen 

 2 sm pituinen. Itiöemän 

 c levein kohta oli noin 3.5 

 sm. 



Molemmat viimemai- 

 nitut olivat niinikään val- 

 lan martoja, ilman merk- 

 d kejäkään itiölavakerrok- 

 sen syntymisestä. 



Kyseelliset muodostu- 

 mat övat selvästi syn- 

 tyneet siten, etta nor- 

 mali itiöemämuodostus 

 on syystä tai toisesta ehkäistynyt, ja itiöemät jääneet alem- 

 malle, varhemmalle kehitysasteelle. Mahdollista on, etta itiö- 

 emät övat kasvaneet pinohaloista esiin ja olleet tällöin var- 

 sin alttiina lämpötilojen ja kosteuden vaihteluille. Kuten 

 Thesleff 1 on kokeilla osoittanut, voivat tämän sieni- 

 lajin itiöemät Etelä-Suomessa olla talvisinkin kasvukykyisiä, ja 

 kasvavat ne tällöin kohtalaisen voimakkaasti, kun niillä on 

 ravinnonpitoista kasvualustaa. Kääpien c ja d muoto viittaa 

 jonkun verran siihen, etta jonkinlaista jaksottaisuutta on niiden 

 kehittyessä ollut vallitsemassa, mikä jaksottaisuus on johtunut 

 ehkä ravinnon (kosteuden) tai lämpötilojen vaihteluista. Kääpä 

 d on selvästi haarautunut ja mahdollista on, etta se on jonkin- 

 lainen mekanomorfinen muodostuma, mutta on otaksuttavissa, 

 etta valaistussuhteet övat sen muodostumiseen myös voineet 



1 Thesleff, Arthur, Studier öfver basidsvampfloran i sydöstra 

 Finland. Bidr. till känned Finlands natur och folk. H 79 N:o 1. 1919. 

 S. 115—116; vert. myös s. 104—105. 



Kuva 1. Piptoporus betulinus, 

 epänormaleja itiöemiä. 



