1. X. 1921. Eklund, Botaniska notiser från Ab, Korpo. 17 



benägenhet att som ruderater slå sig ned på näringsrika kultur- 

 ståndorter. 



7. Stellaria crassifolia Ehrh. Sommaren 1920 gjorde jag 

 på den sänka sydstranden av Jurmo ett fynd av St. crassifolia 

 v. brevifolia (Rafn.), vilken var ny för Finlands flora (se Meddel. 

 47, ss. 65—66). Sistförflutna sommar (6. VII. 1921) anträffade 

 jag i en skuggig klibbalkärrskog på öns sydsida huvudarten, ny 

 för Ab (bestämningen godkänd av dr Harald Lindberg). 

 I Lindbergs Enumeratio fr. år 1901 upptages u paludosa 

 (Laest.) Fr. såsom den enda i Finland förekommande formen 

 av St. crassifolia Ehrh.; denna a paludosa torde rätteligen böra 

 anses som typen för Ehrharts art och behandlas av mig som 

 synonym till densamma. 



St. crassifolia är hos oss (liksom i Sverige) en nordlig växt, 

 vilken hittills saknats i de naturhistoriska provinserna Al, Ab, 

 N, St, Ta, Tb, Sa, Ka, Kl och Kb. Fyndplatsen på Jurmo i Åbo- 

 lands yttersta söder är sålunda helt isolerad och artens förekomst 

 därstädes, fjärran från dess egentliga utbredningsområde, så pass 

 märklig, att en kort beskrivning av lokalen torde vara på sin 

 plats. Växten förekommer alldeles invid det ställe, där Carex 

 canescens x stellulata finnes, och ståndorten är av enahanda 

 beskaffenhet som den för nämnda hybrid beskrivna, varjämte 

 vegetationen visar en därmed i det stora hela analog samman- 

 sättning (jfr. Meddel. 47, ss. 95 — 98). Synnerligen sparsamt — 

 blott en liten koloni — förekommer St. crassifolia tillsammans 

 med Carex stellulata (st cp), C. Oederi (st pc), Cerastium vulgäre 

 (sp), Epilobium palustre (sp), Galium palustre (st cp), Juncus 

 alpinus (cp — st cp), Lycopus europaeus (st pc), Menyanthes tri- 

 foliata (cp, något nödvuxen), Ranunculus flammula v. radicans 

 Nolte (st cp), Rhamnus Frangula (3 — 5 cm höga plantor, sp) 

 och Viola palustris (sp) samt Climacium dendroides (sp — st cp), 

 Mnium hornum (st pc) och Mn. cinclidioides (st cp). 



Fynden av St. crassifolia och dess v. brevifolia på Jurmo äro 

 däruti intressanta, att ön utgör den inom Östersjöbäckenet nordli- 

 gaste lokalen (59° 49', 5 n. br.) för den sydliga v. brevifolia och 

 samtidigt den sydligaste utposten i vårt land för den nordliga 

 huvudarten. 



2 



