13. V. 1922. Ordförandens årsberättelse. 205 



Vetenskaps-Societeten tecknas af dess, likasom vår medlem, 

 Professor Elfving. Sselan har icke lefvat förgäfves. Biologin är 

 honom tack skyldig för det stora verket »Finlands botaniska lit- 

 teratur intill 1900», utkommet år 1916. Men redan år 1859 möta 

 vi Saelans namn vid en för tiden betydande och för alla tider 

 bestående bragd, Herbarium Musei Fennici, Nylanders och Saelans 

 verk. — I den botaniska forskningens i Finland historia intager 

 Thiodolf Saelan en bland hedersplatserna. Han är en bland dem, 

 som byggt grundvalen för landets botaniska utforskande, byggt 

 den hållfast. 



Några få dagar efter det fosterjorden slutit sig om Thiodolf 

 Saelan, den 2:dra juli, når från Tyskland budet, att Universitetets 

 kansler, Statsrådet Edvard Immanuel Hjelt, gått ur tiden. 

 Edvard Hjelt tillhörde Societas pro Fauna et Flora Fennica 

 sedan år 1872; hans ungdomsstudier omfattade jämväl botaniken 

 och zoologin. I vårt samfunds lif har Edvard Hjelt icke lämnat 

 direkta spår. Dock, här likasom öfverallt, där kultur i detta land 

 ännu skattas, kännes det tomt och fattigare, när Edvard Hjelt 

 är borta. I landets kulturlif är Universitetet allt ännu den 

 centrala nervknuten. Universitetet har förlorat sin själfskrifne 

 ledare. En höfding utöfver tidens mått är borta. En lysande, 

 tändande kulturens fackla har slocknat, en fackla med makt att 

 lysa bort öfver ett bortskymdt lands gränser. En statsman, en af 

 de få store vårt land förmått fostra, har fallit i en tid, då molnen 

 på den politiska himmeln allt mera tätna. I denna krets skall 

 det helt visst enigt erkännas, att Edvard Hjelt varit en bland 

 dem, som i främsta ledet värnat landets kultur under 20-årig 

 kamp mot ofärd och okultur. I honom skåda vi en bland dem, 

 som mäktigast tagit del i att länka landets öden mot yttre fri- 

 het. Inför minnet af Edvard Hjelt skall i en framtid helt säkert 

 ett helt folk böja sig. Vi som sett honom som högskolans ledare, 

 hög, ljus, vi känna vårt sinne fyllas af tacksamhet. 



Den 24 mars afled i Hvittis Kronofogden Karl Reinhold 

 Lydén, född därstädes den 4 januari 1846. Öfver den aflidne 

 har intendenten Rolf Palmgren för denna berättelse nedskrifvit 

 följande minnesord: 



