206 Ordförandens årsberättelse. 13. V. 1922. 



Då Karl Reinhold Lydén valde sig en på juridiska studier fotad 

 lefnadsbana, var det inte blott för att trygga sin utkomst, utan 

 främst med tanke på att fa sin verksamhet förlagd till landsor- 

 ten, där umgänget med naturen obehindradt kunde fortgå. År 

 1886 såg han som utnämnd kronofogde i Loimijoki härad sina 

 önskningar uppfyllda, och tillfredsställelsen var stor, då han 

 1895 såg sig i stånd att bosätta sig inom hemsocknen Hvittis. — 

 Till naturen stod hans håg. Sedan alldeles unga år var Lydén 

 fäst vid naturen med oslitliga band. Under talrika jakt- och fiske- 

 färder inom ämbetsdistriktet utvecklades hans sinne och blick 

 för naturen och dess rika, skiftande lif. Präktiga grofskogar, 

 där tjädern spelade i de ljusa vårmorgnarna, funnos då ännu 

 kring ortens milsvida myrar och mossar, där tranornas trumpetsig- 

 naler skållade ur hundrade strupar, och på den fiskrika Kumo- 

 älf med tillflöden, bland hvilka Puurijärvi särskildt förtjänar näm- 

 nas, förekommo sjöfågel och vadare i yppig och brokig mångfald. 

 Småningom fick jakten vika för rent faunistiska och floristiska 

 intressen. Otaliga gånger har det beskärts mig lyckan och nöjet 

 att under Lydéns kunskapsrika ledning göra ornitologiska ex- 

 kursioner pä orten. Hembygdens högre växtvärld var honom 

 väl bekant, fiskfaunan i Kumoälf likaså, men främst var det 

 dock fåglarna som fjättrade hans intresse. I sin interfolierade al- 

 manacka har han på gammaltids maner under mer än 40 år gjort 

 regelbundna fenologiska anteckningar. Till »Finlands fåglar», 

 del II af Wright-Palmén, har han lämnat intressanta bidrag 

 från ortens ornis, och Björneborgs Tidning uppvaktades allt 

 efter litet med ortsbref och naturskildringar af honom. Hufvud- 

 saken för Lydén var dock, att han själf förkofrade sin kunskap. 

 Han njöt obeskrifligt af ströftågen och deras resultat af nya fynd, 

 förekomstorter och vyer. Enkel och anspråkslös till sina vanor, 

 hjärtegod och trofast mot sina vänner, med ett fängslande, af 

 försynt humor kryddadt umgängessätt, skall hans minne stå so- 

 ligt och varmt för alla dem, som med honom kommo i beröring. 



Den 13 april afled vid 72 års ålder förre bataljonsläkaren vid 

 1-sta Nylands finska skarpskyttebataljon, Dr P a u 1 C o 1 1 a n- 

 d e r. I vårt Sällskap var Dr Collander medlem sedan 1871, 

 sedan studentåren. Lifvet ledde honom dock på andra banor än 



