13. V. 1922. Puheenjohtajan vuosikertomus. 221 



jana 3 vuotta (1889 — 92), kunniajäsen v:sta 1904, olisi Saelan 

 piirissämme antanut juhlalle ylevyyttä, hän olisi edessämme 

 ollut Seuran ruumiillistuneena sieluna. Thiodolf Saelan on poissa, 

 mutta hanen muistonsa elää Fauna- ja Flora-seurassa. Tämän 

 vuosikertomuksen puitteet eivät salli edes suurinkaan piirtein 

 kuvailla Saelanin toimintaa. Hanen elämänsä esittämisen on Suo- 

 men Tiedeseura antanut tehtäväksi jäsenelleen ja samalla mei- 

 dän Seuramme jäsenelle, Professori Elfvingille. Saelan ei ole 

 turhaan elänyt. Biologia on hänelle kiitollisuuden velassa hanen 

 suuresta teoksestaan »Finlands botaniska litteratur intill 1900», 

 joka ilmestyi 1916. Mutta jo 1859 tapaamme Saelanin nimen 

 eräässä sen ajan huomattavimmassa ja kaikkina aikoina pysy- 

 vässä työssä, Herbarium Musei Fennici, Nylanderin ja Saelanin 

 teoksessa. — Suomen kasvitieteellisen tutkimuksen historiassa 

 on Thiodolf Saelanilla kunniasija. Hän on yksi niitä, joka on 

 laskenut perustan maan kasvitieteelliselle tutkimukselle, laske- 

 nut vankan perustan. 



Muutama päivä senjälkeen kuin Thiodolf Saelan oli kätketty 

 isänmaan multaan, heinäkuun 2:na, saapuu Saksasta tieto, etta 

 Yliopiston kansleri, Valtioneuvos Edvard Immanuel Hjel t, 

 on poistunut elävien joukosta. Edvard Hjelt oli Societas pro 

 Fauna et Flora Fennican jäsen v:sta 1872; hanen nuoruuden- 

 opintonsa käsittivät myös kasvi- ja eläintieteen. Meidän Seu- 

 ramme elämään ei Edvard Hjelt ole jättänyt suoranaisia jälkiä. 

 Kuitenkin tuntuu Edvard Hjeltin ollessa poissa autiolta ja 

 köyhältä kaikkialla siellä, missa kulttuurille tässä maassa vielä 

 annetaan arvoa. Maan sivistyselämässä on Yliopistolla yhä vielä 

 keskeinen asema. Yliopisto on menettänyt itseoikeutetun joh- 

 tajansa. Ajallisten mittojen yläpuolelle kohoava johtaja on poissa. 

 Loistava, sytyttävä kulttuurin soihtu on sammunut, soihtu, joka 

 kykeni loistamaan syrjäisen maan rajojen ulkopuolellekin. Yksi 

 maamme harvoja valtiomiehiä on kaatunut aikana, jolloin poliit- 

 tisen taivaan pilvet käyvät yhä taajemmiksi. Tässä piirissä 

 varmaan yksimielisesti tunnustetaan, etta Edvard Hjelt on ollut 

 yksi niitä, jotka ensi rivissä övat puolustaneet maan kulttuuria 

 sen 20-vuotisessa taistelussa tuhoa ja sivistymättömyyttä vastaan. 



