13. V. 1922. Puheenjohtajan vuosikertomus. 225 



toimintansa, niin seuraavat heitä varmaankin Seuran parhaim- 

 mat onnentoivotukset. Saakoot uudet opettajat, tietoisina ase- 

 mansa vastuunalaisuudesta, ensimmäisinä uudella vartiopai- 

 kalla, voimaa ja innostusta. — Ja lopuksi! Saavuttakoot bio- 

 logiset tieteet myös Turun Akatemiassa sen aseman, minkä ne 

 ansaitsevat. 



Uusi sivistysahjo on maassamme avautunut. Ulkona maail- 

 massa valaisee elämää kulttuurin loiste, jonka veroista maailma 

 ei koskaan aikaisemmin ole nähnyt. Ja kuitenkin! Kaikkialla 

 näyttäytyy haluttomuutta, katkeruutta, epäilystä tulevaisuuteen 

 nähden. Tasapaino maailmassa, poliittinen ja taloudellinen, 

 on häiriintynyt, tasapaino ihmisten mielissä. Tieteellinen elämä 

 on uhattu, kuten sivistys yleensäkin. Tieteen etevin kansakunta 

 tuntee vielä kateuden ja vihan kahleiden painoa. Yli maail- 

 man taivaan ajautuu pilviä, tuhoa ja turmiota ennustaen. Jäl- 

 keen ajan, joka on nähnyt inhimillisen luomisvoiman huimaa- 

 van nopeasti rakentavan aavistamattoman korkean kulttuurin 

 temppelin, seuraa äkkiä maailmankatastroofi, josta ehkä vain 

 alkusoitto on kaikunut. Kaikilla elämän aloilla näkyy merk- 

 kejä, muistuttaen niitä, jotka maailmanhistoriassa aina övat 

 merkinneet rappioitumisen alkua. Mitkään barbaarilaumat eivät 

 nyt, kuten menneiden kulttuurimuotojen luhistuessa, uhkaavina 

 seiso sivistyksen vallituksia vastassa. Ne kokoontuvat vallitus- 

 ten sisäpuolella. Valon ja pimeyden välinen elämänkamppailu 

 on varmaankin tämän aikakauden kansojen edessä. Yhä lähem- 

 mäksi lähestyy uuden keskiajan pelottava mahdollisuus. Mutta 

 tuntuu kuin vaaraan ei nyt, enemmän kuin vanhassa Roomassa- 

 kaan, kiinnitettäisi huomiota. Ajatusten ja tapojen turmeltumi- 

 nen leviää vain yhä laajemmalle, menneiden aikojen majakkoja 

 sammutetaan, pyhäkköjä kukistetaan. Kun yhä valtavammaksi 

 käynyt uhka vihdoin saavutti Rooman portit, ei aseistettua 

 kansaa ollut vastassa. Rooman legioonat eivät vastanneet rajo- 

 jen laajuutta. Olkoon meidän aikanamme hengen aseet teroitet- 

 tuina kansanjoukkojen, eikä vain hajallisten palkattujen legioonain 

 käsissä. — Yksi sivistyksen puolustusasema on tutkimuksen 

 käsissä. Sen vartiopaikkoja tässä maassa on myös meidän seu- 

 ramme. Kasvakoon täällä työnhalu ja puolustushalu voimakkaaksi. 



15 



