1. XI. 1921. Sällskapets 100-årsdag. 87 



materialism och trångsynt egoism, då en mängd av de ideella strävanden, 

 vilkas förverkligande väsentligen bidraga till ett allmänt kulturellt 

 framåtskridande, ringaktas eller åsidosättas av vidsträckta folklager 

 i vårt land, och då förståelse för betydelsen av ett nödvändigt och till- 

 fredsställande naturskydd, främst för den del av fosterlandets natur- 

 värld, som ligger Finska Jaktföreningen närmast om hjärtat — vårt 

 jaktbara vilda — hos dessa samma folklager så gott som fullständigt 

 saknas, kan en av Societas pro Fauna et Flora Fennica målmedvetet 

 bedriven naturskyddsverksamhet bliva av en betydelse, vars bärvidd 

 nu icke kan överskådas. 



En sällsam tillfällighet fogar att nu då Societas pro Fauna et Flora 

 Fennica begynner sitt andra arbetssekel ett tillfälle erbjudes detsamma 

 att vid fullföljandet av ett av dess ideella syftemål — naturskyddet — 

 hos alla landets naturvänner, vetenskapsmän såväl som laici, resa sig 

 ett tacksamhetens och erkänslans minnesmärke genom att med all 

 makt söka förhindra en i tidningspressen aviserad, beramad sänkning 

 av Äyräpää sjöar och därmed undan förintelse rädda en av landets få 

 brännpunkter för ett koncentrerat fågelliv. 



Finska Jaktföreningen, som djärves hysa den fasta förhoppningen, 

 att det skall lyckas Societas pro Fauna et Flora Fennica — vilket 

 förvisso kommer att taga ställning till denna för vårt lands fågelvärld 

 onekligen viktiga fråga, — att bringa detta spörsmål till en lycklig 

 lösning, får härmed tillönska Societas pro Fauna et Flora Fennica en 

 seklerlång framtid av fortsatt framgångsrik verksamhet på dess ve- 

 tenskapligt och kulturellt så viktiga arbetsfält. 



Finska fornminnesföreningen genom dess viceordförande Do- 

 centen U. T. S i r e 1 i u s: 



Kunnioitettava Herra Puheenjohtaja. — ■ Societas pro Fauna et 

 Flora Fennican ja Suomen muinaismuistoyhdistyksen toimialat eivät 

 ole toisilleen niin vieraita kuin ehkä ensi silmäyksellä saattaisi näyt- 

 tää. Paitsi yhteistä työmenetelmää, n. s. typologista metodia, jonka 

 muinaistutkimus on saanut luonnonhistorialliselta tutkimukselta, 

 yhdistävät niitä monet tutkijanimet, joista kuuluisimpia övat Carl 

 von Linné, Rudolf Virchow ja Elias Lönnrot. Me toteamme, etta lah- 

 jakkaita luonnontutkijoita, joilla on ollut kehittynyt isänmaallinen 

 mieli, rakkaus omaan kansaan ja maahan on johtanut myös öman 

 kansan entisyyden selvittämistä johtaviin tutkimustöihin. Toivon 

 Suomen muinaismuistoyhdistyksen nimessä, etta tälläisiä isänmaal- 

 lista mieltä lämmittäviä ja kohottavia tutkijapersonallisuuksia edel- 

 leenkin nousisi yhdyssillaksi meidän tutkimusalaimme välille. 



Folkupplysnings-sällskapet genom dess ordförande Docenten 

 Z. C a s t r é n: 



