13. V. 1922. Wikström, Vidare iakttagelser om öronmaneten. 245 



Det visade sig nämligen, att dessa befunno sig på 

 det stadium av metamorfos, som benämnes 

 E p h y r a. De liknade i hög grad avbildningarna av dessa 

 stadier i Boas och Hertwigs läroböcker i zoologi, t. ex. fig. 72, 

 n:o 7 och 8, enl. M. Särs, i J. E. V. Boas Lehrbuch der Zoologie, 

 dritte Aufl., Jena 1901. 



Det synes således knappast lida något tvivel, att nämnda 

 fyndort, Östersundet vid Träskby i Houtskär, utgör en utkläck- 

 ningsplats för Amelia aiirita. 



Men även vattnen vid andra stränder av Houtskär-landet 

 tyckas vara alstringshärdar för maneterna. Sålunda gjorde jag 

 i juni 1921 fynd av små maneter på nordvästra sidan av nämnda 

 land, vid Roslaks by, såväl vid byns västra strand, som vettar 

 mot Skiftet, som i den s. k. Roslaksviken, vilken ligger öster om 

 byn. Vid en insamling, som gjordes vid den västra stranden, 

 utanför Mars hemman, den 12 juni 1921, befanns vattnet nära 

 stranden inom vassregionen vimla av små maneter av mycket 

 växlande storlek. De minsta av de insamlade exemplaren mätte 

 här ca 4 mm, de största ca 10 mm i diameter. Den vanligast 

 förekommande storleken var 6 — 7 mm. I allmänhet tycktes 

 maneterna här vara något mera utvecklade än i Östersundet, 

 men måhända berodde detta på att insamlingen gjordes 4 dagar 

 senare. Längre än till en storlek om 9 — 10 mm i diameter hade 

 maneterna icke heller å denna fyndort nu i början av juni hunnit 

 utveckla sig. 



Såsom under sommaren 1920 följde jag även sommaren 1921 

 maneternas vidare utveckling på fyndorterna, särskilt vid Öster- 

 sundet och utanför Mars i Roslaks, mot Skiftet, samt insamlade 

 provexemplar såväl i början av juli som i augusti. Härunder 

 kunde jag konstatera, att deras tillväxt skedde i det stora hela på 

 samma sätt som året förut. . Dimensionerna i juli och augusti 

 voro ungefär desamma som under motsvarande tider sommaren 

 förut. Exemplarens inbördes storlek, vilken i början varit myc- 

 ket växlande, blev även nu längre fram på sommaren mera lik- 

 artad. Likaledes tycktes maneterna, då de blivit större, för- 

 flytta sig från strandvattnen mera utåt och hålla sig mera på 

 djupet. Särskilt sågos redan från medlet av juli samt ännu i 



