3. XII. 1921. Brenner, Atriplex- och Chenopodiutn-former. 137 



Pfalz och Koblenz i väster samt till Magdeburg vid Elbe, Krossen 

 vid Öder i Brandenburg, sydost om Frankfurt och Landsberg 

 vid Warthe nordost därom, samt Thorn och Schwetz vid Weich- 

 sel i Väst-Preussens sydliga hörn i norr. I Holland och hela det 

 nordvästtyska låglandet saknas den. Alltså en i hög grad konti- 

 nental utbredning, skarpt kontrasterande mot den utprägladt 

 marina förekomsten af den fennoskandinaviska formen, med 

 undantag dock för Danmark, där enligt i Langes danska Flora 

 meddelad beskrifning den centraleuropeiska arten torde före- 

 komma. 



Genom utbredning och förekomst skarpt skilda, äro ifråga- 

 varande två växter i morfologiskt hänseende icke mindre olika 

 hvarandra. Enligt exemplar från Jekaterinoslav i södra Ryss- 

 land, Schemnitz i Ungern, Dresden och Aschersleben i Tyskland 

 samt beskrifningar på A. oblongifolium W. & Kit. från Central- 

 Europa är denna en hög (3 a 10 dm), styft upprat ruderat- 

 och ogräsväxt med styft uppräta eller snedt uppåtriktade, i 

 toppen lutande grenar, bredt triangulära eller smalare äggrundt 

 triangulära, glatta och ojämnt groftandade nedra samt smalt 

 äggrundt lancettlika eller jämnbredt lancettlika öfra blad, då 

 däremot den marina strandväxten f. halophila Sael af A. patu- 

 lum, för att anföra S ae 1 a n s diagnos i Sällskapets pro F. et 

 Fl. F. Notiser, haft. 4, s. 59, för salina erecta och prostrata, är 

 upprat, låg (6 å 15 cm hög), grågrön, med af långt äggrunda, 

 något köttiga blad, ett och annat med en framåtriktad tand 

 vid basen, eller nedliggande, vanligen rödfärgad, med blad som 

 hos föregående, men smalare och mycket köttigare. Den förra 

 trifves helst i jäslera, den senare i sand. 



Såsom af Herb. Musei Fenn. framgår, förekommer den hos 

 oss endast långs Finska och Bottniska vikarnas kuster och på 

 Åland, från Borgå i öster till Wasa i norr, hvarjämte den anträf- 

 fats på ett par ställen af den ingermanländska kusten, äfvensom 

 på Hvita hafvets västra strand samt på ön Kildin och vid Karl- 

 bunden och Neiden vid Ishafvet. Öfriga vid Hvita hafvets 

 västkust tagna och i Universitetets samlingar befintliga exemplar 

 tillhöra A. patulum, med undantag för exemplar från Kantalaks 

 och Umba samt Pojjaur i Imandra lappmark, som genom hög 



