152 Brenner, Festuca pratensis var. subtilis. 4. III. 1922- 



Rektor M.Brenner: Festuca pratensis Huds. var. subtilis n. var. 



F. pratensis Huds. var. subtilis. Culmus humilis (50— 60cm 

 altus), subtilis, laevis; f o 1 i a brevia, rigida, angusta, siccando 

 subconvoluta, longe acutata; panicula 10 — 12 cm longa, 

 erecta, lineari-oblonga, contracta, rhachi laevi, ramis brevibus, 

 erecto-patulis; s p i c u 1 se paucae, lanceolatae, rufo-variegatae, 

 glumis lanceolatis, acutis, supra medium scarioso-albo-marginatis, 

 haud aristatis. Spiculis elongatis, lanceolatis, nec non panicula 

 breviramosa ramis erectis a F. arundinacea differens. 



Anträffades blommande under juni månad sistlidna sommar 

 på Svartbäck i Ingå på en torr, solig ängsbacke nära hafsstranden. 



Något härmed öfverensstämmande exemplar finnes ej i Uni- 

 versitetets inhemska samling, men däremot två liknande i Her- 

 barium generale från Ingermanland under namn af »F. elatior (i 

 loliacea, in pratis fertilibus ubique copiose», samt såsom F. elatior 

 var. strictior från »Pischenera prope Krovan Carniolica», af hvilka 

 den senare af E. Hackel i Monographia Festucarum Europaea- 

 rum föres till F. arundinacea. 



Rektor M. Brenner: I Ostfennoskandia funna former af Pim- 

 pinella saxifraga L. 



Af de 4 eller 5 arter eller varieteter, hvari Linnés Pimpi- 

 nella saxifraga af tidigare författare uppdelats, hafva, såsom 

 kändt, numera endast 2 former i våra floror bibehållits, näml. 

 hufvudf ormen P. saxifraga L., med rotbladens småblad odelade, 

 och var. dissecta Spreng. med alla småblad pardelade. Emellertid 

 förekomma i naturen exemplar, hos hvilka en del rotblads 

 småblad åtminstone vid sin bas äro mer eller mindre djupt 

 delade, andra åter odelade, och hvilka sålunda stå på gränsen 

 emellan den s. k. hufvudformen och varieteten. Vill man dock 

 hålla dessa två formgrupper åtskilda från hvarandra, blir man 

 tvungen antaga åtminstone en mellanform. Ingendera af dessa 

 former kan dock med större skäl än den andra betraktas 

 såsom hufvudform, utan måste, då inom hvarderas formkrets 

 flere olika modifikationer uppträda, hela arten uppfattas såsom 

 en grupp af flere själfständiga, med hvarandra nära besläktade 

 former. 



