16 Merikallio, Kolme lintuharvinaisuutta. 1. XI. 1919. 



eikä linnustokaan mitään erikoisuutta osoittanut. Entinen, 

 saaren kahteen osaan jakanut salmi („räbinän laizi"), joka 

 nyt on melkein umpeen kasvanut, tarjoaa kuitenkin tavalli- 

 suudesta poikkeavan, hyvin ravintorikkaan ja hyväsuojaisen 

 olopaikan monelle lintulajille. Se kasvaa nimittäin runsaasti 

 ruokoa, kaislaa, saraa ja pajupensaita, ja läpikiemurteleva 

 oja ja useat lampipaikat övat täynnä erilaatuisia vesikas- 

 veja. 



Mainitun salmen rantaa lähestyessäni kiintyi huomioni 

 useiden enemmän tai vähemmän harvinaisten lintulajien 

 äänien ohessa erääseen kauniiseen lauluun, joka melkoisesti 

 muistutti peltosirkun (Emberiza hortulana) laulua. Kun 

 ääni tai äänet, sillä laulajia osoittautui pian olevan useam- 

 pia, kuitenkin tulivat vetisestä ruovostosta eikä peltomaalta, 

 niin riitti se jo vakuuttamaan, etta jokin toinen lintulaji oli 

 kysymyksessä. Tehtyäni pari tuntia ankaraa työtä tunkeu- 

 tuessani hirrestä kaiverretulla venheellä vesipaikkoja pitkin 

 »räbinän laizin" sydämeen sainkin epäselvyyden poistetuksi: 

 linnut olivat kultasirkkuja, kaikkiaan neljä laulavaa koirasta 

 n. 200 m:n välimatkoilla. Pyssyä en mainitulle retkelle voi- 

 nut ottaa mukaan, mutta kiikarilla voin selvästi todeta lin- 

 nun räikeät varit: päältä tummanruskea, älta keltainen ja 

 rinnan yli selan värinen juova. Koiraat laulelivat ahkerasti 

 istuen yhdessä kohdin kaartuneen ruovon korren kärki- 

 puolella, joskus myös pajun oksalla. — Kultasirkku on va- 

 remmin tavattu kolmessa paikassa kaakkois-Aunuksessa, 

 kerran Vienan Karjalassa ja 2 kertaa Suomessa. Se on nim. 

 -36 v. sitten (1883) ammuttu Salmissa (Åkerman) ja nähty 

 Impilahdella (Backman). 



2. Punarintapaarmalintu, Muscicapa parva Bechst 23p:nä 

 kesäk. 1919 kulkiessani Salmin pohjoisosassa Käsnäselästä 

 Hiisjärvelle muhkeaa kruununmetsää halkovaa tietä, sattui 

 korviini outo linnun laulu. Metsä oli rehevää ja tiheää mus- 

 tikkatyyppiä (alakasvua vain paikoin). Yli muitten kohosi 

 kait lähes 30 m korkeuteen harvahko vanha hongikko, ja 

 kuusi sekä sen seassa kasvanut haapa ja koivu muodostivat 

 tiheän, aina noin 20 m korkean alametsän. Yli kaksitunti- 



