1. XI. 1919. Eklund, Botaniska notiser från Ab, Korpo. 21 



tillhörande skärgård. Ymnigast förekommer den i trak- 

 terna kring den cirka 4 km långa Långviken, som från W 

 skjuter in i Korpo-landet. I samma område trivas många 

 andra sällsyntheter, måhända beroende på jordens kalkhalt, 

 vilken betingas av gamla märgellager, som här flerstädes 

 träda fram i dagen. En av dessa rariteter är 



3. Draba muralis L., även den tidigare känd endast 

 från Åland. Tvenne lokaler: Långviksområdet: Snickars 

 udde, där jag fann arten i början av juni i mycket stor 

 ymnighet, samt Prästgården, där lektor E. W. Ehrman 

 påträffade växten i slutet av samma månad. 



Å Snickars förekommer Draba muralis å en sydslutt- 

 ning, beväxt med risiga klibbalbestånd samt hägg och Ri- 

 bes alpinum. Här trives den förnämligast kring buskagerna 

 och i deras skugga, men uppträder även å öppnare ställen, 

 i synnerhet kring stenar och i dagen framträdande berg- 

 klackar bland småväxta arter, såsom Draba varna, Sedum 

 album, Myosotis hispida, M. strida, Cardamine ■multicaulis, 

 Cerastium semidecandrum etc. Bland övriga arter å Snickars 

 må nämnas följande: Allium scorodoprasum (ymn.), A. olera- 

 ceum (ymn.), Avena pubescens (ymn.), A. pubescens f. gla- 

 brata (spårs.), Geranium pusillum (ymn.), Poa compressa (täml. 

 spårs.), Ranunculus bulbosus (ymn.), Sorbus Fennica (1 stort 

 träd). 



Lokalen å Prästgården utgöres av en torr backsluttning 

 med svag lutning mot S, strax invid lektor E:s villa. Även 

 här uppträder Draba muralis ymnigt och tillsammans med 

 Cerastium semidecandrum, Draba verna, Geranium pusillum, 

 Ranunculus bulbosus, Myosotis stricta m. fl. 



4. Centunculus minimus L. Utom å Korpo: Hässelö, där 

 arten upptäcktes såsom ny för Finland av G. Renvall, 

 har denna lilla primulacé anträffats å inalles fyra nya lo- 

 kaler inom Korpo socken, alla fallande inom det märkliga 

 Långviksområdet. Icke långt efter det Renvall funnit arten 

 å Hässelö (lokal: sandig havsstrand) lade lektor E. W. 

 Ehrman 1905 märke till växten, som i stor ymnighet 

 förekom i fuktiga sandgropar vid byavägen mellan Kölingby 



