7. V. 1910. Palmgren. — Palmen. 101 



Fil. kand. Alvar Palmgren demonstrerade den inom 

 vårt floraområde förut icke anmärkta Glyceria suecica Holmb., 

 beskrifven af Holmberg i Botaniska Notiser för år 1908. 

 Föredragaren hade år 1899 i Jomala socken funnit en till 

 distans-gruppen hörande Glyceria, som syntes honom märke- 

 lig, och år 1907 i Kökar iakttagit samma form. Vidare hade 

 han genom byte erhållit ifrågavarande form från Korpo, 

 Utö, där den insamlats af N. Aschan år 1908, äfvensom 

 innevarande år svenska exemplar genom Bytesföreningen i 

 Lund. Genom jämförelse med de sistnämnda, som voro 

 bestämda till Gl. suecica Holmb., hade föredragaren funnit, 

 att de ofvan nämnda finska exemplaren tillhörde denna art. 



Prof. J. A. Palmen erinrade om sin uti årsberättelsen 

 senaste vår införda uppmaning att beakta och insamla t. o. m. 

 af de allmännaste växtarter jämväl olika stadier och i syn- 

 nerhet groddplantor samt framlade till påseende ett på Tvär- 

 minne Zoologiska Station under sommaren insamladt förråd 

 af småplantor utaf ett par tiotal arter. Man har hos oss 

 försummat att studera dylika stadier, och dock erbjuda de 

 systematiskt intresse, i det att de allra tidigaste bladen både 

 till form och ådrighet samt hårens fördelning och beskaffenhet 

 betydligt afvika från de närmast följande. Särskildt förevi- 

 sades ett antal från frö (från Hattula, Savijärvi) uppdragna 

 plantor af Batrachium paucistamineum f., odlade i kruka dels 

 i rum (skuggform), dels i fria luften uti solbadd, äfvensom 

 nedsänkta i vatten. De förra voro gröfre, bildande refvor, tuf- 

 formigt utbredda, deras plattade blad voro försedda med klyf- 

 öppningar och med en liten grupp hår i spetsen, hvilket allt 

 de späda, långa, submersa bladen saknade. Bland de före- 

 visade växterna funnos jämväl exemplar af Linum catharticum, 

 hvars vanliga form visat sig vara en bienn upplaga, medan 

 formen minimum var den annuella plantan; om fröet gror 

 höstetid, öfvervintrar den lilla plantan, hvilken nästföljande vår 

 bär gamla, mörka blad, skarpt afstickande från vårens ljusa, 

 nya grenar och blad, som bli yfviga och betydligt längre; 

 dess blomning blir riklig och inträffar tidigare. 



