104 Lundström, Släktet Simulium Lots. 7. V. 1910. 



kännemärken svåra att skilja, men synas i de preparerade 

 hypopygierna erbjuda goda artkaraktärer. Emellertid är 

 det förefintliga materialet nog litet för att man på grund 

 af detsamma skulle kunna utarbeta en någorlunda fullstän- 

 dig sammanställning af Finlands simulider. 



Naturligtvis böra exemplar af båda könen insamlas, men 

 framförallt samtidigt med honorna hanar. Dessa senare 

 finnas dock icke i de svärmar af honor, som med sina bett 

 anfalla människor och djur, utan måste de sökas särskildt. 

 Man finner dem ofta på buskar, särskildt af hägg, där de 

 små, sammetssvarta flugorna krypa omkring på bladen. 

 Äfven buskar af rönn och vide erbjuda goda fångstplatser. 

 Att på måfå håfva på sådana buskar är dock mindre lämp- 

 ligt, ty medan på en buske Simulium-hanar förefinnas i tio- 

 tal, kan busken bredvid vara fullkomligt tom på desamma. 

 Man bör först lägga märke till, hvar ifrågavarande flugor 

 förekomma, innan man börjar fångsten. 



Ett annat tillfälle att infånga Simulium -hanar erbjudes, 

 då dessa utföra sina danser i luften (chorea). Detta sker 

 vanligen på aftonen och ofta under de af den nedgående 

 solen belysta, nedhängande grenarna af någon björk, 3 å 

 4 meter öfver marken. 



De polypliknande, mörkfärgadeS/mu/Zum-larverna, hvilka 

 lefva i rinnande vatten, äro med bakändan fästa vid stenar, 

 sjunkna grenar etc. De hafva invid munnen tvenne sol- 

 fjäderformiga organ, hvilka genom hvirflande rörelse till- 

 föra larven föda. Skulle någon vilja göra sig besväret att 

 följa den vidare utvecklingen af dessa larver eller af de äfven- 

 ledes vid i vattnet befintliga stenar fästa pupporna till full- 

 bildade insekter, så vore det äfven i rent deskriptivt afseende 

 af stort intresse, ty antagligen skulle de på samma plats 

 tagna exemplaren tillhöra en art och sålunda upplysning 

 vinnas om hvilka hanar och honor höra tillsammans. 



