164 Schulman, Vildrenens utbredning i Finland. 13. V. 1910. 



Kändt är däremot, att detta högdjur ända till senaste 

 tid förekommit i östra Karelen i närheten af riksgränsen 

 äfvensom i ryska Karelen, i Lappland och på Kolahalfön. Jag 

 påminner mig ännu lifligt de tillfällen, då jag själf hade nö- 

 jet beträda af vildrenen bebodd mark. Det var då jag som 

 Sällskapets stipendiat sommaren 1880 exkurrerade i de ka- 

 relska gränssocknarna norr om Ladoga. I början af juni 

 månad fann jag en gång på en lafbeklädd mo mellan Tolva- 

 järvi och Paastojärvi sjöar inom Korpiselkä socken af Vi- 

 borgs län så färska spår både af fullvuxen ren och kalf, att 

 saften af söndertrampade fjolårslingon ej hunnit torka i sol- 

 skenet. De försiktiga djuren hade tydligen helt nyss genom 

 flykt undgått att blifva observerade. En annan gång under 

 samma sommar — det var i slutet af juli månad — fann 

 jag talrika legor, spår och exkrementer af ren på en kärr- 

 holme nära Hintschinlampi träsk i Suojärvi socken ej långt 

 från finska gränsen. Ofta sammanträffade jag under somma- 

 rens lopp med renjägare, hvilka kunde meddela detaljupp- 

 gifter om hvar och huru renflockarna uppspårades och dju- 

 ren fälldes. 



Hos en man af denna typ, skogvakten Tim o på Kuikka 

 skogvaktareboställe inom Soanlaks församling, blef jag und- 

 fägnad med saltadt kött af vildren, fälld under nyss tillända- 

 lupna vinter (1880). Uppenbarligen var renjakten då för tiden 

 allmän i Karelen och gällde de vandrande skaror, hvilka 

 vintertid kunde af skidlöpande jägare öfverrumplas. Den 

 åsikten tycktes vara allmän bland renjägarne, att endast ett 

 mindre antal djur stannade inom landet öfver sommaren, då 

 däremot större flockar vandrade in under vintern från ryska 

 Karelen. Bekant är, att dessa vandringar fordom utsträcktes 

 ända ned till Ladogas skärgård, men senare blifvit allt kor- 

 tare jämsides med att flockarna minskats. Ännu i januari 

 1887 såg jag under letning efter ett björnide i Karatsalmi 

 bruks skogar söder om Suojärvi sjö inom Suojärvi socken 

 och Viborgs län spår af såväl ren som järf, den förres 

 blodtörstige följeslagare och plågoris. På samma resa till- 

 handlade jag mig ett par horn af nysskjuten vildren af en jä- 



