52 



trakter, upphöra träden slutligen att fruktiticera, eller göra 

 detta endast ytterst sällan. Clranen fortplantar sig der ofta 

 genom atläggare från dess långs marken krypande grenar. 

 De flesta rika fröår i våra tallskogar synas hafva inträffat 

 kort efter de tid efter annan återkommande ovanliot heta 

 och torra somrar, då skogarna hemsökas af fareldar, hvar- 

 före de äfven länge ihågkommas såsom "stora brandår"'\ 

 Dessa samverkande omständigheter hafva sålunda i stort ta- 

 get utgjort de mest verksamma orsakerna till våra skogars 

 förstöring och till deras föryngring. 



Periodiciteten vid barrträdens fröbildning hos oss står 

 i nära sammanhang med ekorrens (^Sciurus vulgaris Linn.) 

 förekommande. iVtt detta djur endast efter vissa mellanti- 

 der uppträder i stor mängd är enligt Nilssons Fauna ett re- 

 dan länge kändt faktum. Der omnämnes följande: "Det 

 har länge varit en sägen bland allmogen i somliga lands- 

 orter, att ekorrarna under vissa år, sedan de mycket för- 

 ökat sig, anställa vidsträckta vandringar från en trakt till 

 en annan. Under sin resa på Gottland 1741, lick Linné af 

 folket derstädes den underrättelsen, att ekorrarna flyttade 

 bort hvart 7:de år, att derefter nästan inga funnos, men att 

 de efter hand förökade sig till 7:de året, då de åter före- 

 togo sina vandringar". Der omnämnes vidare, att äfven i 

 andra orter ekorrens vandringar blifvit observerade. I Fin- 

 land är ekorrens uppträdande likaså periodiskt; den finnes 

 vissa år å en trakt i stor mängd, men saknas åter nästan 

 fullkomligt under mellanåren, hvilket förhållande allmänt upp- 

 gifves af jägare bland allmogen från olika delar af landet. 



Såsom bosatt i en större skogstrakt och vid resor till 

 andra orter, har jemväl jag varit i tillfälle att iakttaga denna 

 periodicitet. Härvid har jag funnit, att ekorrens uppträdande 

 under de senast förflutna 15 åren egt rum samtidigt med 

 fröåren i barrskogarne. Då flere fattiga fröår inträffa efter 

 hvarandra, kan man under flere dagar vandra omkring i vid- 

 sträckta skogar utan att se ett enda ekorrspår, men då ett 

 fröår inträdt kan man.knai)pt gå femhundra alnar utan att 

 stöta på ett spår af detta djur. För min del anser jag det 



