113 



tillhöra två skilda arter, nemligen den äkta S. alpina, an- 

 träffad endast på Dovre och i Saltdalen i Norge samt på 

 Spitsbei'gen, samt den af ordföranden uppstälda, i våra fjäll- 

 trakter allmänna *S'. grandis^ utgörande typen för slägtet 

 samt utmärkande sig genom gröfre växt, paroik blomställ- 

 ning, väl utveckladt reeeptaculum och det gemensamma frukt- 

 skaftet försedt med två rännor, uti hvilka rothåren med de 

 egendomligt förtjoekade cellerna befinna sig. Ifrån denna 

 art bildar S. alpina med mindre utveckladt reeeptaculum 

 samt endast en ränna på det gemensamma fruktskaftet lik- 

 som en öfvergång till det både ränna och reeeptaculum sak- 

 nande slägtet Clevea^ hvilket åter genom de tropiska släg- 

 tena Aitonia och Athalamia närmar sig slägtet Lxinularia, 

 som bildar den sista länken i denna serie och sålunda äfven 

 hörer till den gemensamma familjen Marchantiece, hvarför 

 den uppstälda familjen Lvnulariece måste indragas. 



Kandidaten E. Lang förevisade ett stycke slagg från 

 Gammelstaden med derpå förekommande Lecanora ferrugi- 

 nea var. Turneriana. 



Bidragen till de botaniska samlingarne utgjordes bland 

 annat af 215 species mossor från Luhanka och Korpilaks af 

 kand. E. Lang. 



Den 1 Maj 1875. 



Ordföranden fastade sällskapets uppmärksamhet vid en 

 af Alex. v. Bunge i tom. XXII, haft. 1 af Mémoires de 

 TAcad. Imp. des Sciences de St. Petersbourg, ser. VII publi- 

 cerad monografi af slägtet Oxytropis, hvari bland annat be- 

 visas, att den hos oss förekommande, såsom en varietet af 

 O. campestris antagna, O. sordida Gaud. (Astragalus ura- 

 lensis L. Fl. suec, 2 ed., p. 257, sp. 660, ex. från Heinola 

 och Tavastehus, men ej hans Sp. pl.!) är en egen väl skiljd 

 art. 



Den 13 Maj 1875. 



Årsberättelse afgifven af ordföranden : 

 Stilla och lugnt har det nu tillryggalagda året förflu- 

 tit, intet har verkat störande på Sällskapet och dess an- 



8 



