Mötet den 4 oktober 1913. 3 



åt mycket, som han redan genomtänkt. Och mänskligt sedt 

 syntes det naturligt, att forskaren också borde få nå det 

 mål, hvilket han redan var så nära. Det var därför bud- 

 skapet om hans slut ännu icke väntades af dem, som gladt 

 sig öfver den kämpande medbroderns feberaktiga energi, 

 hans obrutna, fenomenala minne och hans hängifvenhet för 

 den själfvalda lifsuppgiften. Vi hade ju alla så gärna sett, 

 att han förverkligat hvad han velat. 



Men det har gått annorlunda, och vi stå nu vid hans 

 sista hvilorum. Här vill det första vetenskapliga samfund, 

 hvari Odo Reuteri ungdomstid inträdde, Societas pro 

 Fauna et Flora Fennica, genom oss, sina deputerade, visa 

 sin bortgångne, mångårige medarbetare en sista hyllning. 

 Samfundet vill gifva uttryck åt sin saknad genom att här 

 erinra om hans lifsgärning och genom att som tecken på 

 sin hyllning nedlägga på grafven dessa blommor, tillägnade 



Odo Morannal Reuter 



från Societas pro Fauna et Flora Fennica." 



Till inhemsk medlem i Sällskapet invaldes student K. K. 

 Kari (föreslagen af professor J. Sahlberg). 



Anhållan om skriftutbyte hade insändts af S o- 

 ciété o r n i t h o 1 o gi qu e de Kief du nom de K. Th. 

 Kessler, Kiew, och beslöt Sällskapet bifalla denna anhål- 

 lan samt i utbyte gifva sina Meddelanden och särtryck af 

 ornitologiska afhandlingar i Acta. 



Enligt af skattmästaren afgifven kassarapport ut- 

 visade Sällskapets rörliga kapital en behållning af Fmk 

 2,107:47. 



Framlades 39:de årgången af Sällskapets Meddelan- 

 den, omfattande verksamhetsåret 1912 — 1913 och redigerad 

 af amanuens Ernst Häyrén. 



Professor J. Sahlberg förevisade exemplar af Der- 

 mestes vulpinus Fabr., hvilken observerats å ett lejonhufvud 



