66 



Saalas. Suomen kaarnakuoriaiset. 



6. XII. 1913. 



emo-onteloksi, osa tåas on toukkien kaivelema. Toukka- 

 käytävät, milloin ne övat selvästi rajoitetut, päättyvät aina 

 valmiiksi tultuaan erityiseen onteloon, n. k. kotelokehtoon, 

 johon hyönteinen koteloituu. Kaarnan alla tai sisässä ole- 

 ville kaarnakuoriaisten syömäkuvioille on ominaista, etta 

 toukkakäytävät aina övat jauhomaista ainetta täynnä mutta 



emokäytävät eli -ontelot övat aivan tyhjät. 

 Sen kautta, etts. ne täten övat kahdesta 

 erilaatuisesta osasta muodostuneet, poik- 

 keavat ne kaikista muista kaarnan alla 

 olevista hyönteisten syömäkuvioista. — 

 Itse puun sisään tunkeutuvat kaarnakuo- 

 riaisten käytäväkuviot tunnetaan tåas muit- 

 ten hyönteisten samoihin paikkoihin kai- 

 vamista käytävistä siitä, etta ne övat tou- 

 kanjauhoista tyhjät sekä pitkin pituuttaan 

 tasapaksut, eivätkä vähitellen laajene. 



Paitsi näitä uuden sukupolven kas- 

 vattamistarkoituksessa syntyviä syömä- 

 kuvioita, syntyy kaarnakuoriasten vaiku- 

 tuksesta puuhun toisiakin käytäviä, sel- 

 laisia, joita täysimuotoiset hyönteiset syö- 

 vät öman nälkänsä tyydyttämiseksi joko 

 nuorina västa kotelosta tulleina eläiminä 

 tai väliaikoina eri poikueiden perustamisen 

 Kuval. Blastophagus välillä. Mutta näin syntyneet kuviot övat 

 pimperdo. Kotelo ja j^yyin epäsäännölliset, joten on vaikeayksin 



niiden avuUa päättää, mikä laji on minkä- 

 kin tehnyt. 

 Vahingollisiksi voivat kaarnakuoriaiset tulla kahdella eri 

 tavalla: osaksi tappamalla puita tai kuivattamalla niiden oksia, 

 osaksi turmelemalla itse puuainetta. Kdellisenlaatuista eli 

 n. s. fysiologista vahinkoa saattavat tehdä ne kaarnakuo- 

 riaiset, joiden syömäkuviot sijaitsevat kaarnan alla, ja jotka 

 puusta hävittävät ravintorikkaan jälsikerroksen. Niihin kuu- 

 luvat useimmat meidän kaarnakuoriaisemme. Läheskään aina 

 eivät ne kuitenkaan ole turmiollisia, sillä toiset näistä lajeista 



