78 



Saalas, Suoinen kaarnakuoriaiset. 



6. XII. 1913. 



1" Peitinsiipien toinen välvs ei ole kärkiosassaan kourumai- 

 sesti vajonnut; sen pitkittäinen nystyrärivi ulottuu täällä 

 samoin kuin muissakin välyksissä aina peitinsiipien kär- 

 keen asti. Otsan pisteet hieman harvemmat 

 ja heikommat. Musta, peitinsiivet, tuntosarvet 

 ja nilkat punanruskeat; poikkeustapauksissa voi- 

 vat peitinsiivet olla tummat. 3.5 — 4 mm pitkä. 

 Elää mäntyjen ohutkuorisissa latvaosissa. Yleinen 

 Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta ei näytä menevän kovin 

 kauas pohjoiseen. Pohjoisin tunnettu löytöpaikka: Vaasa. 



9. minor Hartia. 



Kuva 9. 



Blastophagus 



minor. 



8. Hylurgops Leconte. 

 {Hy lästes Er.) 



Etuselkä peitinsiipiä vähän kapeampi; keskellä sitä selvä j 

 pisteetön pituusharju. | 



r Peitinsiipien välykset vain kärkiosassaan varustetut ri- ' 

 veihin järjestyneillä nystyröillä ja aivan lyhyillä karvoilla. ' 

 Ruumis suurempi ja leveämpi, tummanruskea; tunto- ' 

 sarvet ja nilkat ruosteenpunaiset. 4.5 — 5 mm pitkä, 



Elää kuusessa, mieluimmin korpimetsissä, suurissa, kaatuneissa, 

 paksukuorisissa puissa. Yleinen Keski-Suomessa. Harvinaisempi 

 etelä- ja pohjoisosissa maata, mutta levinnyt kautta alueen aina ' 

 Etelä-Lappiin asti. 



10. glabratus Zetterst. 



Kuva 10. Hylurgops 

 palliatus. 



Kuva 11. Hy lästes 

 äter. 



Kuva 12. Hy lästes 

 cunicularius. 



\" Peitinsiipien välyksissä olevat nystyrärivit ja lyhyet mutta 

 selvät karvat ulottuvat jotenkin selvinä tyveen saakka. 

 Pienempi, ruosteenpunainen tai ruskea, pää usein tum- 

 mempi ja alapuoli mustahko. 3 mm pitkä. 



