124 M. Brenner, Picea excelsa f. oligoclada. 7. II. 1914. 



Slutligen några ord om moderträdet till dessa unga 

 granar, den s. k. ormgranen från Talsola. I ofvan nämnda 

 inbjudningsskrift vitsordadt såsom „ett ståtligt exemplar af 

 virgata-f ormen'', afviker det dock från denna genom sina 

 sekundära grenar, hvilka äro korta och delvis knippevisa, 

 liksom hos den af mig i Sällskapets Meddelanden haft. 21 

 (1895) sid. 7 beskrifna f. oligoclada, hvaremot dessa hos f. 

 virgata äro mycket fåtaligare samt långa, orm- eller vidjelika 

 och vanligen rätt utstående eller svagt nedböjda. Detta träd 

 måste därför betraktas såsom tillhörande f. oligoclada Brenn. 



Vi finna sålunda af detta fall huru denna, en central 

 intermediär ställning emellan den normala grantypen med 

 sina starkt förgrenade grenar och f. virgata med nästan 

 eller fullkomligt ogrenade, men starkt förlängda grenar, in- 

 tagande f. oligoclada, med bibehållande i en del afkomlingar 

 af sin intermediära sammansatta natur, i andra åter angif- 

 ver de former, den normala typen å ena sidan och f. virgata 

 å den andra, hvarur den uppstått. 



I öfverensstämmelse med hvad af mig tidigare angående 

 ormgranens natur och uppkomst uttalats, vore alltså till- 

 gången vid uppkomsten af ifrågavarande granform följande. 



Ett frö af normal gran har i följd af otjänliga yttre för- 

 hållanden gifvit upphof åt en ormgran (f, virgata). Såsom 

 produkt, F2, af försiggången befruktning emellan denna och 

 en normal gran och därpå följande befruktning inom den 

 första bastardgenerationen Fj hafva uppstått exemplar af 

 såväl de båda föräldratyperna normalgran och ormgran, som 

 olika slag af mellanformer, bland hvilka äfven den f. oligo- 

 clada, h varom här nu är fråga och hvars afkomlingar förete 

 alla de olikheter som förut omtalats. 



I kampen för tillvaron duka de sämst utrustade, d. v. s. 

 de abnormt utvecklade, under, och följden blir, att i jäm- 

 förelse med de normala exemplaren de afvikande blifva 

 ytterst sällsynta och det i desto högre grad ju mera afvi- 

 kande de äro, alltså den fullkomligt ogrenade f. monstrosa 

 Loud., hvaraf, förutom det i Botaniska trädgården uppdragna 

 exemplaret, tills vidare endast ett enda vildt växande hos oss 

 anträffats, sällsyntast. 



