5. X. 1918. A. Palmgren, Convolvulus sepium och Fritillaria Meleagris. 13 



odlad eller uppenbarligen förvildad, dels sannolikt också 

 däri, att densamma genom blommornas prakt verkar främ- 

 mande för vår flora. Helt visst har man dock i detta fall 

 såsom beträffande mången annan praktfullare art, exempel- 

 vis kungsliljan, Fritillaria Meleagris, begått en orätt. Mate- 

 rialet för odlingen har påtagligen i månget fall tagits från 

 den omgifvande naturen, där tidigare vid mindre långt fram- 

 skriden uppodling af de bördiga markerna helt visst rnången 

 nu sällsynt art uppträdt ymnigare samt måhända en eller an- 

 nan nu utgången art haft ett hemvist. Från odlingen har 

 så måhända en ny förvildning skett. I det ena som det 

 andra fallet har man helt säkert mången gång i en senare 

 tid funnit det alldeles själfklart att betrakta den i verklig- 

 heten primära förekomsten på den naturliga terrängen som 

 sekundär. I detta afseende ett belysande exempel, hemtadt 

 ur Fritillaria Meleagris' förekomst på Åland. 



I min ofvan berörda afhandling om Ålands löfängar har 

 jag — biträdande en tidigare af Forstmästaren Justus 

 M o n t e 1 1 uttalad uppfattning („0m Fritillaria meleagris' och 

 Papaver dubium's förekomst på Åland" i Medd. af Soc. pro 

 F. et Fl. Fenn. H. 29, 1902—1903, s. 168-170) gjort gäl- 

 lande (s. 253 — 254), att kungsliljan på sina tvenne växtplat- 

 ser på Åland (Lemland: Eskskär samt Geta: Höckböle holme) 

 är att betrakta som fullt inhemsk. Den af Montell uppda- 

 gade fyndplatsen i Geta utgör en typisk strandäng inom 

 Höckböle holmes löfängsområde (hörande till Höckböle hem- 

 man, icke Bolstaholm, såsom i mitt ofvan berörda arbete 

 uppgifves). Här insamlades arten ännu senaste vår (1918) 

 af ortsbefolkningen. Fullt lifskraftig på Höckböle mark har 

 den förliden vår i tvenne individer yppat sig på en ny lokal, 

 c:a 1 km aflägsen från den ursprungliga, nämligen på en 

 äng väster om och strax intill Höckböle gård, sedan en 

 längre tid gästgifveri. Den 16 juni egde växtligheten här 

 närmast kring de tvenne exemplaren af kungsliljan följande 

 sammansättning (täthetsgraden Norrlins; se Palmgren 1. c. 

 s. 150). 



