2. XI. 1918. R. Palmgren, Måsbastarder. 45 



giska trädgård sommaren 1918. — Larus glaucus Brunn. 5 

 >; L. fuscus L. 9. 



Redan tidigare har jag meddelat om några förbindelser 

 mellan olika måsarter i voliären på Högholmen (Meddel. af 

 Soc. pro F. et Fl. Fenn. 44, pag. 125). Jag redogjorde då 

 för en parning utan resultat mellan en sillmåshanne och 

 en gråtruthona, som senare afled, samt för ett äktenskap mel- 

 lan en gråtruthanne och en hafstruthona, som ledde till ägg 

 och ungar, hvilka då detta skrifves äro friska och pigga 

 och väl som man får hoppas lefva tills de blifva fullt ut- 

 färgade. 



Sistförflutna vår (1918) vaknade åter parningsdriften 

 till lif hos Högholmens trutar och måsar. Den 7 — 9 maj väl- 

 signades ofvannämnda pav (Larus argentatus 6 och L. marimis^) 

 med två ägg, hvilka tyvärr omkring en vecka senare spår- 

 löst försvunno, om genom råttor eller grannarnas roflyst- 

 nad är obekant, hvarefter honan upphörde att värpa. 



En sillmåshanne hade redan före katastrofen för en 

 gråtruthona visat ett utprägladt intresse, hvilket den 21 

 och 23 maj resulterade i tvenne ägg. Tyvärr delade äfven 

 dessa samma öde som drabbat grannarnas ägg och för- 

 svunno några dagar senare (28. V) på obekant sätt; någon 

 ny kull kom ej mera till stånd. 



I juni begynte en hvittruthanne intressera sig för en 

 sillmåshona. På grund af den betydande skillnaden i kropps- 

 storlek och styrka hos parterna hade jag mina dubier om 

 en positiv utgång af erotiken. Men en morgon (27. VI?) 

 hade sillmåsen värpt ett ägg och två dagar senare ett an- 

 nat i sitt enkla strårede och begynte rufva. Med spänning 

 afvaktade jag resultatet. Skulle råttorna åter hålla sig 

 framme och voro äggen verkligen befruktade? Till min 

 stora glädje utkläcktes äggen den 22 juli. Ungarna beva- 

 kades med argusögon af föräldrarna, som jagade alla de 

 öfriga måsarna i voliären till andra sidan af bassängen. Med 

 utbredda vingar och näbben riktad till hugg sprungo för- 

 äldrarna ilsket skriande mot burnätet, då personer infunno 

 sig, och skötaren vågade sig öfver hufvud icke alls in på 



