7. XII. 1918. Håkan Lindberg. — Pesola. 7? 



av gropar på pannan, utmärker den sig i motsats till de 

 andra finländska arterna, M. longicollis Gyll. och M. bicolor 

 Villa (Thomsoni Reitt.) genom spetsiga bakvinklar på den 

 kvadratiskt formade halsskölden. 



7. Cryphalus (Ernoporus) tiliae Panz, Kännedomen om 

 våra barkborrar (Ipidae) har under senaste tid mycket vid- 

 gats. Vid flere tillfällen har någon eller några nykomlingar 

 för faunan anmälts på Sällskapets möten. Sedan prof. J. 

 Sahlberg år 1900 utgav sin „Catalogus coleopterorum 

 faunae fennicae", ha åtta arter tillkommit. Jag ber att 

 här få anmäla den nionde, Cryphalus tiliae Panz,, av vilken 

 jag fann några individer den 3 juli 1918 på Jalassaari i 

 Lojo. De nedklubbades från en torr gren av en vild lind. 

 Ett par dagar därefter erhöllos ännu några exemplar på 

 samma träd, men återfanns arten icke senare och kunde 

 den trots ivrigt sökande icke påträffas på andra döda gre- 

 nar i närheten. Reitt er och andra mellaneuropeiska för- 

 fattare angiva C. tiliae från mellersta och södra Europa 

 samt Kaukasus. 1 Seidlitz' „Fauna Baltica" saknas den, 

 under det att Grill upptager den från enstaka lokaler i 

 Skandinavien, nordligast från Stockholm. Såsom värdväxter 

 uppgivas Tiliay Carpinus och Mibiscus syriacus. Hänförd till 

 undersläktet Ernoporus, skiljes Cr. tiliae från övriga Cry- 

 phalus-Sirtev främst genom 5-ledat antennskaft och förekom- 

 sten av knölar i mitten av halssköldens framkant. I Mellan- 

 europa förekommer en närastående form, Cr. caucasicus 

 Lindem., skild från Cr. tiliae genom längden på täckvin- 

 garna och grövre, mera regelbundet anordnade knölar på 

 halsskölden. 



Den senast omtalade arten har benäget bestämts av 

 mag. U. Saalas. Alla övriga bestämningar hava godkänts 

 av prof. J. Sahlberg. 



Fil. kand. Vilho A. Pesola esitti: Kertomus kasvi- 

 tieteellisestä tutkimusmatkasta Laatokan Karjalaan kesällä 

 1918. 



Fauna et Flora Fennica-seuralta saamani 600 mkm suu- 



