194 Elfving. — Abt 5. IV. 1919. 



omnämnde dr Hjelt, att ett häfte anteckningar från Lap- 

 ponia tulomensis ej återfunnits bland direktor Lindens 

 efterlämnade papper; enligt uppgift af fru Linden hade det 

 med all sannolikhet varit utlånadt vid direktor Lindens 

 frånfälle. 



Professor Fredr. Elfving utvecklade i ett föredrag 

 särskilda, dels biologiska dels växtgeografiska synpunkter 

 till förståendet af Våra vattenväxters utbredning. Denna 

 utbredning fann föredragaren i stort sedt stå i otvifvelak- 

 tigt samband med landets geologiska utveckling. Nu före- 

 liggande uppgiftsmaterial är emellertid icke tillräckligt för 

 ett fullgodt klarläggande af detaljerna i utbredningen och 

 dess grunder. Föredragaren önskade därför till botaniskt 

 intresserade personer rikta en uppmaning att biologiskt och 

 geografiskt beakta, insamla och till Museum insända exem- 

 plar af hithörande arter; i all synnerhet vore närmare upp- 

 gifter rörande utbredningen af Nymphaea alba och Pota- 

 mogeton lucens önskvärda. 



Professor Elfvings föredrag föranledde en längre dis- 

 kussion, hvarunder uttalanden afgåfvos af doktor H. Lind- 

 berg, professor A. Luther samt doktor E. Häyrén. 



Ylioppilas Kurt Abt esitti: Zur Farbe der Larven und 

 Kokons der Pristiphora pallipes Lep. 



Die Larven der schwarzen Stachelbeerwespe (Pristi- 

 phora pallipes Lep.), die auf verschiedenen Ribes- Arten le- 

 ben, sind fiir das blosse Auge einfarbig griin, variieren aber 

 in verschiedenen Nuancen von dunkelgrun bis blassgeib. 

 Diese Variabilität der Farbe scheint in enger Verbindung 

 mit den Farben der zum Futter dienenden Blätter zu ste- 

 hen, indem man gelbliche Larven an gelblichen und dun- 

 kelgriine an dunkelgriinen Blättern u. s. w. findet. Ofters 

 sind die Farben der Larve und der Blätter so iibereinstim- 

 mend, dass es schwierig ist, die Larven auf dem Blattrande 

 zu entdecken. Wenn man nun die Larve von einem gra- 

 nen Blått auf ein gelbes setzt, um die Anpassungsfähigkeit 



I 



