246 Varapuheenjohtajan vuosikertomus. 13. V. 1919. 



lisiä tutkimusretkiä mitä lämpimintä kannatusta osakseen 

 hanen puoleltaan. Hän pani uudestaan vireille ajatuksen luon- 

 nonpuistoista jaluonnonsuojeluksestasekä oleellisesti vaikutti 

 siihen suuntaan, etta muutamia positiivisiä toimenpiteitä tässä 

 suhteessa voitiin aikaansaada. Puheenjohtajana uhrasi hän 

 vaivojaan säästämättä paljon aikaa Seuran Acta-julkaisun 

 toimittamiseen ja korrehtuurinlukuun, jota sarjaa ilmestyi 

 hanen puheenjohtajakaudellaan nelisenkymmentä osaa. Sa- 

 mantapaisen ja yhtä vaivanalaisen työtaakan otti hän kan- 

 nettavakseen Suomen MaantieteelHsen Seuran ahtuisena sih- 

 teerinä, joka seura on hanen perustamansa. Hän vaikutti yksi- 

 mieHsyyden, yhteistyön ja järjestelmällisyyden hyväksi py- 

 rinnöissä. Arvoasemansa kautta tiedemiehenä ja kansalaisena 

 oH hän vankkana tukena seurallemme, sen yksityisille jäse- 

 nille hyva neuvonantaja ja ystävä. Johan Axel Palménille 

 on Seura sentähden ehtymättömässä kiitoHisuudenvelassa. 



Paitsi aina muistettavaa puheenjohtajaansa on Seura ku- 

 luneen vuoden varrella menettänyt kolme vanhempaa jäsen- 

 tänsä, nimittäin täysinpalvelleen professorin Edvard Sund- 

 vikin, piirilääkäri Reinhold Fabritiuksen sekä professori Otto 

 Engströmin. 



Ernst Edvard Sundvik syntyi Vaasassa 1849. 

 Suoritettuaan ylioppilastutkinnon Vaasan kymnaasista 1869 

 tuli hän jo kolmen vuoden kuluttua filosofiankandidaatiksi 

 ja 1878 lääketieteen lisensiaatiksi sekä 1882 lääketieteen ja 

 kirurgian tohtoriksi. Tultuaan 1886 nimitetyksi fysiologisen 

 kemian ja farmakologian professoriksi yliopistossa on hän 

 erityisesti ansioittanut itseään uudistamalla opetuksen näissä 

 aineissa ja järjestämällä farmaseutisen laitoksen ajanmukai- 

 selle kannalle. Näissä toimissa löysi hän elämäntehtävänsä. 

 Tieteelliset tutkimuksensa kohdisti hän erityisellä harrastuk- 

 sella sellaisten aineitten (kitiini, tunikini, psyllavaha, kima- 

 laisvaha y. m.) selvittelyyn, jotka omaavat erityistä mielen- 

 kiintoa luonnontieteilijän kannalta. Myös harrasti hän läm- 

 pimänä luonnonystävänä havaintojen tekoon luonnossa, si- 

 käli kuin hänelle vain tarjoutui siihen tilaisuutta. Näistä 

 havainnoistaan on hän tehnyt eräitä ilmoituksia Seuran 



