Mötet den 2 november 1895. 21 



blomkronan mindre, ljust rödaktig; fruktskaften styfvare, nästan 

 raka, vågrätt utstående, vanligen glandelhåriga; blomsamlingen 

 gles; kapseln rundadt elliptisk, längre än de aflångt äggrunda 

 foderflikarna. Veronica cmagaUis har åter större, blåaktiga blom- 

 mor; de tämligen slaka, vanligen glatta fruktskaften äro spets- 

 vinkligt uppåtriktade, med spetsen vanligen böjd uppåt; blom- 

 samlingen tät; kapseln rundad, så lång eller knapt så lång som 

 de smalt aflånga foderflikarna. Veronica anagallis L., är tillsvi- 



o 



dåre inom landet anträffad endast på Åland i ett dike vid ve- 

 stra änden af Storbyn på Eckerö. 



Vid genomgåendet af museets samlingar hade föredraga- 

 ren anträffat ett exemplar af den nyligen såsom ny för floran 

 anmälda Geum strictum Ait. taget på en skuggig bäckstrand 

 vid Mandroga i Olonets-Karelen sommaren 1875 af dåvarande 

 stud. Fredr. Elfving. 



Magister E. Reuter demonstrerade blåbärs- och lingonris, 

 hvilka voro tätt besatta med en coccid, Chionaspis salicis L. 

 Exemplar af arten hade i och för bestämning varit sända till 

 en engelsk specialist, Mr J. W. Douglas i London, hvilken för 

 yttermera visso öfversändt dem till den fram.stående coccid- 

 kännaren Mr R. Newstead vid Groswenor Museum i Chester. 

 Den sistnämde, som jämfört i fråga varande art med engelska 

 exemplar af CJi. salicis och med Ch. vaccinii Bouché från Prag 

 — hvilken senare äfvenledes lefver å blåbärs- och hngonris 

 samt egentligen är hemma från Schweiz — har kommit till 

 det resultat, att de finska exemplaren öfverensstämma med båda 

 ofvan nämda arter! Enligt hans åsikt äro dessa att betraktas 

 såsom synonymer; på sin höjd kan Ch, vaccinii anses utgöra 

 en varietet af Ch. salicis. — Föredragaren hade funnit nämda 

 coccid på särskilda ställen i Pargas skärgård äfvensom i Sjun- 

 deå socken; antagligen eger den en vidsträkt utbredning i vårt 

 land, ehuru den — liksom öfver hufvud cocciderna — hos oss 

 blifvit förbisedd. 



Professor J. A. Palmen framlade orginalplanscherna till 

 Wilhelm v. Wrights berömda värk, »Skandinaviens fiskar», hvilka 



